114 Ivar Bang. 



Det ligger derfor nær at søge aarsagen til det vekslende 

 resultat i dyrenes forskjellige ernæringstilstand. Eller foråt 

 præcisere sagen nærmere : de hunde, der maa antages at have 

 et rigeligt forraad af leverglykogen faar efter 

 indsprøitningen af proteid glykosuri, medens den hund, 

 der har et ringe forraad afglykogen ikke faar 

 nogen sukkerudskillelse. De foreliggende under- 

 sogelser berettiger os ikke til med bestemthed at fastslaa dette 

 forhold som fuldt bevist, men det har megen sansynlighed 

 for sig. 



Glykosurien er i alle tilfælde hurtig forbigaaende. Alle- 

 rede efter 24 timer er den forsvunden. 



Hvad sukkerets art angaar, kan man med sikkerhed 

 udtale, at dette er druesukker. Sukkeret er nemlig gjærings- 

 dygtig, og efter gjæring findes ingen reducerende substans i 

 urinen. Gjæringsprodukterne er kulsyre og alkohol. Suk- 

 keret reducerer og polariserer. Polarisationsevnen er propor- 

 tional med reduktionsevnen. Noget andet kulhydrat kunde 

 ikke med sikkerhed paavises. 



Urinen indeholder ingen [3-oxysmørsyre. Heller 

 ikke kunde aceton paavises i noget tilfælde. 



Ligesom guanylsyren frembringer saaledes ogsaa pro- 

 teiden en række fænomener efter indførelse i blodbanen. 

 Disse fænomener er for en stor del fælles for begge 

 substanser. Baade guanylsyren og proteiden har saa- 

 ledes udtalte antikoagulerende virkninger. 

 Ligeledes virker begge nedsættende paa blod- 

 trykket. Derimod er virkningen paa respirationen mest 

 udtalt for guanylsyrens vedkommende, idet proteiden 

 væsentlig frembringer en overfladig respi- 

 ration, uden at den abdominale respiration faar en saadan 

 eiendommelig type som ved guanylsyreindsprøitningen. I et 



