Indsprøitningsforsøg med proteiden. 115 



tilfælde sees dog ogsaa disse forandringer ved proteidind- 

 sprøitning. I urinen er saavel den alkaliske reak- 

 t i o n som albuminurien mindre udtalt efter 

 proteidindsprøitning end efter guanylsyreind- 

 sprøitning. Desuden udskilles proteiden delvis 

 gjennem urinen. Den mest karakteristiske 

 forskjel er glykosurien, omend ogsaa denne er 

 forekommet i et tilfælde efter guanylsyreindsprøitning. 



I betragtning af den store overensstemmelse i mange af 

 fænomenerne efter proteid- og guanylsyreindsprøitning kunde 

 man fristes til at tro, at der i organismen enten skede en 

 omdannelse af guanylsyren til proteid eller ogsaa at protei- 

 den efter injektionen blev spaltet til guanylsyre. Begge dele 

 turde vistnok være mindre sansynlige. Det fremgaar nemlig 

 af ovenstaaende forsøg, at proteidens virkning paa blodets 

 koagulation er meget større end den samme mængde af 

 guanylsyre. Antager vi nu, at proteiden bestaar af lige dele 

 æggehvide og guanylsyre, saa skulde, hvis vi tænker os den 

 sidste mulighed — at proteiden spaltedes til guanylsyre, — 

 den indsprøitede guanylsyre fremvise en langt større virk- 

 ning paa blodets koagulation end den samme mængde proteid, 

 der blot indeholder halvparten saa meget guanylsyre. Hvis 

 paa den anden side guanylsyren omdannedes til proteid, er 

 det vanskeligt at forståa, hvorfor det saaledes dannede 

 proteid skal have en relativ mindre virkning end det som 

 saadant indsprøitede. 



Det synes, som om guanylsyrens forbindelse med ægge- 

 hvide i form af proteid forøger guan yl syrens 

 fysiologiske virkninger. For den nærmere for- 

 staaelse af denne æggehvidekomponents betydning for pro- 

 teidens virkninger vil det være nødvendigt at studere denne 



