Norske hydrachnider — IV. 23 



3. S. multiplicatus n. sp. Pl. XIX, fig. 183—184. 



Denne art har jeg tidligere sammenblandet med 

 S. glandulosus K o e n i k e (1886) og opfert den 

 under dette navn («N. H. I» side 20), medens jeg i 

 «X. H. III» side 20 har omtalt den som varietet 

 eller overgangsform. Den udmerker sig væ- 

 sentlig ved, at den har et større antal fine side- 

 folder paa maxillarorganet. S. glandu- 

 losus Koen. har kun ca. 6 grovere folder, cfr. 

 Koenike: «Ein neues Hydrachnidengenus (Teu- 

 tonia)» i «Archiv f. Xaturgeschichte * 56 Bd. 1890; 

 Taf. V, fig. 10. S. multiplicatus n. sp. har der- 

 imod ca. 12 — 18 finere folder, altsaa dog et mindre 

 antal end S. orevirostris Koen. og S. pachydermis 

 Piersig (1898); fra disse 2 sidstnævnte kjendes den 

 ogsaa let ved maxillarorganets øvrige form, samt 

 ved palperne. Disse har 4de led langt tykkere 

 og kortere end hos de 2 sidstnævnte arter og har 

 tætstaaende, korte og tykke palpestifte r 

 omtrent som S. glandulosus Koenike: «Zwei neue 

 Hydr. aus dem Isergebirge» i «Zeitschrift für wiss- 

 Zoologie» 43 Bd. 1885, side 279—284, pl. IX, fig ■ 

 20 — 21. Palpetande n (paa 2det led) har ingen 

 sterk afsats nær spidsen. Hudens overflade lig- 

 ner den sidstnævnte art, ogsaa h vad kjertelmundin- 

 gerne angaar. Kjønsfeltet, epimerer og ben 

 ligner de nævnte sammenligningsarter, særlig Sp. 

 glandulosus Koenike (1885). 



F.: Illmandalsbæk og Stor- Ula (Rondane), Ula 

 og Grotbæk (Sel); bæk fra Raubergs tul tjern (Bæ ver- 

 dal); Vaagelv (Skjervø); Sagelv (Balsfjord) o. fl. st. 



