114 Amund Helland. 



liøi og lav efter Behag, det vil med andre Ord sige, at man 

 kan skyve Linien nn op og ned vilkaarligt. 



Men kan Linien nn forskyves vilkaarligt i horizontal 

 Retning og i vertikal Retning — at den kan gives Længde 

 efter Antallet af Lag, som nndersøges, er før berørt, — saa 

 bliver Antallet af mulige theoretiske Lagdannelser, som kan 

 opkonstrueres, saa stort, at det er høist sandsynligt, at en i 

 Naturen forekommende Lagrække kan indpasses et eller andet 

 Sted paa Kurven. Har vi en Række vexlende marine Lag, saa 

 flyttes Linien nn saa langt ned, at den kommer under de 

 lavest liggende nedadgaaende Spidser paa Kurven, og har 

 vi lutter Ferskvandslag, saa flyttes Linien nn opover de 

 høieste opadgaaende Spidser, det vil sige, at Barrieren, over 

 hvis Høide vi kan disponere, tænkes saa høi, at Havvandet 

 ikke kommer ind. Har vi vexlende Ferskvands- og Salt- 

 vandslag, saa kan vi ved en Flytning af Linien nn hori- 

 zontalt og vertikalt faa en Række af theoretiske Lag, som 

 passer mere eller mindre godt til de i Naturen forekom- 

 mende Lag, som vi har undersøgt. 



Forfatteren tegner Linien nn ret og kontinuerlig, men 

 efter Theorien er det ikke nødvendigt at tegne Linien nn 

 ret. Hvis nemlig Barrieren, der ofte kommer til at ligge i 

 Havbrynet, forandrer Høide i Lobet af de Millioner Aar, 

 hvormed vi beskjæftiger os, — og det er jo sandsynligt, 

 at den gjør det, — saa skal Linien nn ikke tegnes ret, 

 men krum. Hvis Havet skyller noget af Barrieren bort, eller 

 hvis Elven fra Bækkenet graver sig dybere, saa skal Linien 

 nn tegnes meden nedadgaaende Kurve, men hvis Havet skyller 

 op Banker, som forøger Barrierens Høicle, saa skal Linien 

 nn tegnes med opadgaaende Kurve. Da vi nu ikke ved, 

 hvilke Forandringer denne Barriere har undergaaet, saa kan 

 vi tegne Krumningerne paa Linien, som vi vil, efter Theorien, 

 og da faar vi et nbegrændset Antal Muligheder af theo- 

 retiske Lag, og da kan alle Lag indpasses i Theorien. 



