122 Amund Helland. 



vil antage, at Forandringer i Jordbanens Excentricitet kan 

 foraarsage Forandringer i Havstanden, altsaa Forandring i 

 den relative Beliggenhed imellem Land og Hav, saa er 

 det dog erkjendt, og Forfatteren erkj ender det ogsaa, at 

 Forandringer mellem Hav og Land ogsaa kan hidrøre fra 

 andre Aarsager, og nogen Methode til at adskille de For- 

 andringer, der skyldes forskjellige Aarsager, kj endes ikke. 

 Den tertiære Tid er lang, og de Forandringer, som foregik 

 i hin Tid. er storartede; Jordens høieste Fjelde, Himalaya, 

 Alperne, Pyrenæerne o. s. v. fik i hin Tid sin store Hoide, 

 de vulkanske Udbrud af Basalter og andre yngre Berg- 

 arter begyndte og byggede op store Landstrækninger som 

 Island, Færøerne o. s. v. At Forholdene i Pariserbækkenet 

 synes at antyde, at det her i denne Tid er gaaet forholdsvis 

 roligt for sig, skal villigt indrømmes; men herfra er 

 langt til den Forudsætning, at alle Forandringer i Forhold 

 mellem Hav og Land i hint Bækken skyldes Forandringer 

 i Jordb'anens Excentricitet. 



Forfatteren staar i den Formening, at det Snit, han 

 behandler fra Méry-sur-Oise, er kontinuerligt, sammenhæn- 

 gende, at der altssa ingen Lag mangler i dette Snit. Det 

 heder: «I den nedre Del af Lagrækken (ved Granden og 

 Toppen af Calcaire grossier) er der et Par Stranddannelser 

 med Rullestene, hvor Huller i Lagrækken kan formodes. 

 Men Størstednlen af Snittet (Lagene 93 — 232) synes at danne 

 en eneste uafbrudt Lagfølge. Denne Del skal jeg nu nær- 

 mere omtale. Man vil finde den gjengivet i Slutningen af 

 Af handlingen.» 



Imidlertid anfører de Lapparent i sin Traité de Geolo- 

 gie (pag. 1139), at ved Méry-sur-Oise er den tredie og fjerde 

 Gipsmasse allerede forsvundne. medens de marine Mergler 

 med Lucina fortsætter der, hvilende direkte paa Pholado- 

 mya ludensis. Denne Beraærkning støtter han til Dollfus 

 og Vasseur (Bull. S. G. F., ser. III vol. VI), som netop er 



