Prof. Blytts geologiske Tidsregning. 129 



arktiske Zone, end med den Fauna, som nu lever ved vore 

 Kyster. Hvis vi skulde ræsonnere over den glaciale Fauna, 

 og den nuværende arktiske Fauna paa samme Maade, som 

 vi ræsonnerer over Fossilerne fra ælclre Formationer, saa 

 vilde vi kalde de glaciale Skjæl og de nulevende arktiske 

 for geologisk samtidige, uagtet de utvivlsomt er adskilte 

 ved et anseligt Tidsrum. Medrette har derfor Huxley fore- 

 foreslaaet, at vi istedetfor Betegnelsen geologisk Samtidig- 

 hed skal anvende Betegnelsen «Homotaxis», foråt betegne 

 Symmetrien i Lagenes palæonthologiske Indhold, og hermed 

 vil han have udtrykt, at den Orden, hvori de ledende 

 Fossiler har fulgt efter hverandre, er nogenlunde symme- 

 trisk i forskjellige Dele af Jorden. Vore glaciale Skjæl og 

 de arktiske er saaledes homotaktiske, men de er ikke sam- 

 tidige. Fossilerne ved «the forest hed of Cromer» og Skifer- 

 kullene ved Dürnthen i Schweitz er ifølge Heer «samtidige», 

 det vil sige, de er homotaktiske, men det hindrer selvføl- 

 gelig ikke, at der kan ligge et anseligt Tidsrum af Aar 

 mellem dem. Geologerne mangler endnu enhver absolut Tids- 

 bestemmelse, og Üdtrykket samtidige Lag har derfor faaet 

 Borgerret i vor Jargon; men naar der bliver Tale om 

 absolute Tidsbestemmelser i Geologien, maa der strengt ad- 

 skilles mellem homotaktiske Lag — det er Lag med nogen- 

 lunde samme palæonthologisk Indhold — og samtidige Lag, 

 det er Lag, som er afsat paa samme Tid. Naar «the forest 

 bed of Cromer» og Lagene ved Dürnthen indeholder de 

 samme Planter, saa kàn disse Planter have levet lange 

 Tider paa det ene Sted, førend de fandt Veien til det andet 

 Sted, som Poteten utvivlsomt har levet meget længe i 

 Amerika, før den fandt Veien til Europa, for at nævne et 

 populært Exempel, hvor imidlertid Menneskets Indgriben 

 gjør sig gjældende. Forfatteren af «Theori om Indvandringen 

 af Norges Flora» vil vistnok være den første til at ind- 



9 — Arkiv for Mathematik og Katurv. 14 B. 



Trykt den 10 Juni 1890. 



