Decapodernes Forvandlinger. 145 



ved Basis af Iste Par (Fig. 21) har udviklet sig en liden 

 pladeformig Epipodit. 



Bag disse, ogsaa i Iste Stadium forefundne Lemmer, 

 sees nu samtlige Fodpar, hvoraf dog endnu ingen er traadt 

 i Function som saadanne, hvorfor de ogsaa bibeholder sin 

 nedad og fortilkrummede Stilling temmelig uforandret. 

 Skjøndt de endnu ikke paa langt nær har opnaaet sin nor- 

 male Udvikling, er allige vel Crangonidetypen umiskj endelig 

 (se Fig. 24). Iste Par er det kraftigst udviklede og har 

 næstsidste Led stærkt fortrykket samt dannende en skråa 

 Griberand, mod hvilken dog endnu ikke Endekloen, eller 

 sidste Led, kan indbøies. Ved Enden af Basaldelen bærer 

 dette Fodpar en Svømmegren af samme BeskafFenhed som 

 de paa Kjævefødderne. skjøndt adskilligt mindre, saa at 

 Larven i dette Stadium har ialt 4 Par Svømmeorganer. 

 De øvrige Fodpar er alle simple og 2det Par det mindste 

 samt forsynet med en endnu nfuldkommen Chela. De 3 

 følgende Par ser temmelig ens ud ; dog bemærkes ved nøiere 

 Ettersyn, at 3 die Par noget skiller sig fra de to bagerste i 

 Hensyn til det indbyrdes Længdeforhold af Leddene samt 

 derved, at det ydre Parti er noget stærkere opsvulmet end 

 paa hine. Over Basis af samtlige Fodder har Gjellerne 

 udviklet sig som smaa ovale, tværfoldede Plader. 



De 5 forreste Bagkropssegmenter har hvert et Par tyde- 

 lige Buglemmer (se Fig. 29), paa hvilke dog kun en enkelt 

 Endeplade er ndviklet, idet den indre kun repræsenteres af 

 et ubetydeligt Fremspring (se Fig. 25). De er endnu ube- 

 vægelige og mangler ogsaa ethvert Spor af Svømmebørster. 



Bagkroppen ender nu (se Fig. 30) med en fuldstændigt 

 udviklet Halevifte, bestaaende af en median Plade og et 

 Par laterale, med 2 børstebesatte Lameller endende Ved- 

 hæng, de ydre Halevedhæng, hvilke sidste kan mere eller 

 mindre spærres ud til hver Side. 



TO — Arkiv for Mathematik og Naturv. B. 14. 



Trykt den 10 Juni 1890. 



