168 G. 0. Sårs. 



og ved nøiere Undersøgelse viste det midterste Halevedhæng 

 eller Telson et meget eiendommeligt og fra samme hos det 

 voxne Dyr afvigende Forhold, idet Enden hos alle Exem- 

 plarer havde i Midten (se Fig. 19) en temmelig dyb Ind- 

 bngtning, fra hvis Bund en kort konisk, til hver Side med 

 en stærk Fjærbørste forsynet Fortsats ragede frem. Senere 

 udviskes denne Indbugtniug fuldstændig, og den ovenfor 

 omtalte Fortsats kommer da til at danne den ydre Ende 

 af Telson, omtrent saaledes som Forholdet er fremstillet 

 hos Crangon-Ungerne (Tab. I, Fig, 27). Paa de 2 forreste 

 Fodpar var endnu et meget tydeligt Rudiment af Svømme- 

 grenen art se i Form af et ved Basis til Ydersiden fæstet, 

 af 2 ufuldkomment begrændsede Afsnit bestaaende Appendix;. 

 ja selv hos det fuldvoxne Dyr har min Fader paa Iste Par 

 fundet en ubetydelig Rest igjen. Hos Ungen Var dette 

 Appendix ligesaa tydeligt paa 2det Par (se Fig. 20), som 

 desuden skilte sig fra samme hos det voxne Dyr derved, 

 at Saxen endnu ikke var fuldkomment udviklet. Af de 2 

 Fingre var nemlig den ene (den ubevægelige) neppe mere 

 end halvt saa lang som den anden og dannede saaledes 

 endnu kun en forholdsvis ubetydelig fra næstsidste Led 

 udgaaende Fortsats. Til Spidsen af denne Fortsats var 

 imidlertid fæstet en ualmindelig lang Torn, der krydsede 

 den betydelig kortere fra Enden af den bevægelige Finger 

 udgaaende og saaledes paa en Maade erstattede den endnu 

 manglende Del af Chela' en. 



Gen. Sabinea, Owen. 

 (Tab. V, Tab. VI, Fig. 1—13.) 



Af denne Slægt, hvis væsentligste Særkjende er de 

 ualmindelig smaa, ikke cheliforme Fødder af 2det Par, fore- 

 kommer hos os 2 distincte Arter, nemlig den længst be- 



