170 G- O. Sars. 



My to G-aimaräii, vil strax erkj endes ved en Sammenligning 

 af de lier givne Figurer med de af Kröyer i Graimards 

 Heiseværk meddelte Af bildninger ; dog synes Kröyers Exem- 

 plar at være lidt videre udviklet og repræsenterer et Sta- 

 dium, som ligger mellem de to her afbildede. 



Rygskjoldet er temmelig bredt og noget nedtrykt, navn- 

 lig i sit bagre Parti, ovenfra seet (Fig. 1) af oval Form, 

 med den største Brede foran Midten. Seet fra Siden (Fig. 

 2) er Dorsalkanten næsten lige og horizontal, med en meget 

 svag Indsænkning lidt foran Midten, og ender fortil med et 

 lidet knudeformigt Fremspring lige ved Basis af Pande- 

 hornet. Dette sidste er forholdsvis lidet og smalt, skarpt 

 tilspidset i Enden og skjævt opadrettet. De nedre Kanter 

 af Bygskjoldet er paa Midten noget buede, og deres forre- 

 ste Del er bevæbnet med fine fortilrettede Torner; de ender 

 fortil, som hos andre Crangonide-Larver, med et spielst ud- 

 trukket Hjørne, der ligger til Siden af de nedre Føleres 

 Basaldel. 



Bagkroppen, der er mere end dobbelt saa lang som 

 Forkroppen, er af meget spinkel Form og oventil ganske 

 glat, uclen Spor af nogen dorsale Fortsatser. Derimod viser 

 Epimererne en meget characteristisk og eiendommelig Be- 

 væbning, ligesom de er ualminclelig stærkt udstaaende til 

 Siderne. Paa Iste, 3die og 4de Segment er hvert Epimer 

 udtrukket til en i en fin Spids endende, lige udadrettet 

 Flig og paa 2det Segment til 2 saadanne. Paa 5te Segment 

 ender de med et Par temmelig stærke, skjævt bagudrettede 

 dolkformige Fortsatser. Angaaende disse Segmenters ind- 

 byrdes Længdeforhold, saa er dette det sædvanlige, idet de 

 2 første er kortest, 3die lidt længere end 4de og ote længst. 

 Sidste Segment er særdeles stærkt forlænget, omtrent saa 

 langt som alle de øvrige tilsammen, og i sit forreste Parti 

 meget smalt cylindriskt, hvorimod det bagtil udvider sig 



