Deeapodemes Forvandlinger. 179 



i Enden, med det ydre Hjørne udtrukket til et kort tand- 

 formigt Fremspring, medens den indre Lamelle er lancet- 

 formigt tilspidset i Enden. Begge Lameller har i Inder- 

 kanten og ved Spidsen en tæt Rad af cilierede Randbørster. 



Let midterste Halevedhæng, eller Telson, viser (se Fig. 13) 

 endnu et fra samme hos det udviklede Dyr meget afvigende 

 Udseende, idet det har Formen af en mod Enden stærkt ud- 

 videt spadedannet Plade, hvis største Brede endog adskil- 

 ligt overgaar Længden. Den bagre Kant viser en jevn og 

 grund Indbugtning i Midten, hvorved den ydre Del àf Hale- 

 pladen synes at gaa ud i 2 stærkt udspærrede og i Enden 

 noget afstumpede Sidelappe. De børsteformige Vedhæng 

 er noget reduceret i Antal, idet der paa hver Sidelap kun 

 findes 13 saadanne, altsaa ialt 26. Af disse er det yderste 

 og mindste fæstet til Yderkanten af Pladen i nogen Afstand 

 fra Spidsen, de 3 følgende til Sidehjørnerne, og de øvrige 

 til Bagkanten. Den 4de Børste, udenfra regnet, er den 

 største, og alle er tæt besatte med fine Smaapigge, hvorimod 

 Cilier ganske synes at mangle. 



Larven er ogsaa i dette Stadium temmelig gjennem- 

 sigtig, dog med en meget tydeligt udpræget Pigmentering, 

 saavel paa selve Kroppen som paa Lemmerne. Pigmentet 

 er af vakker rødbrun Farve og ialmindelighed afsat i Form 

 af smaa tæt sammentrængte Punkter, der paa visse Steder 

 fryder over i hverandre og danner større sammenhængende, 

 tildels ramificerede Shatteringer, saaledes paa de egentlige 

 Fødder og paa Haleviften. 



Det ovenbeskrevne Stadium, som aabenbart er det sid- 

 ste i Larvelivet, blev taget i Var angerf jorden sammen med 

 en Del yngre Larver, og kan saaledes med fuld Sikkerhed 

 henføres til Arten S. septemcarinata, da den anden Art ikke 

 forekommer saa langt Nord. 



Den sidste Forvandling har jeg ikke havt Anledning 

 til at observere; men dette er heller ikke nødvendigt til 



