180 G. O. Sars. 



de ovenoratalte Larvers Identification, hvorom der ikke kan 

 herske nogensomhelst Tvivl. .Rimeligvis ligner Larverne af 

 S. Sarsii meget samme af S. septemcarinata; men der tør 

 dog være visse distinctive Mærker, hvorved disse 2 Arter 

 ogsaa i Larvelivet vil kunne kj endes fra hinanden, i Lig- 

 hed med hvad Tilfældet er med de i det foregaaende om- 

 talte Crangonide-Slægter. I udviklet Tilstand viser de 2 

 Arter Sabinea, som ovenfor anført, meget skarpt udprægede 

 Distinctionscharacterer, navnlig i Formen af Pandehornet 

 og Bevæbningen af Telson. Jeg har paa Tab. V, Fig. 24 

 og 25 afbildet Enden af Telson hos ganske smaa og om- 

 trent ens udviklede Exemplarer af begge Arter, og For- 

 skjellen er her om muligt endnu mere iøinefaldende end 

 hos fuldvoxne Individer, saaledes som Forholdet er frem- 

 stillet af Prof. Sidney Smith. Hos begge Arter findes til 

 hver Side af Spidsen 2, tæt sammenstillede Torner, en kort 

 og en lang; men, medens Spidsen hos S. septemcarinata (Fig. 

 24) kun er ganske kort og tvært afskaaret samt forsynet 

 med 2 stærke Fjærbørster, er den hos S. Sarsii (Fig. 25) 

 uddraget til en lang lancetformig Fort sats uden enhver 

 Børstebevæbning. 



Gren. Sclerocrangon, Gr. 0. Sars. 

 (Tab. VI, Fig. 14—31). 

 Typen for denne Slægt er den vel bekj endte høinordiske 

 Form, Crangon boreas, Phipps, der tidligere af enkelte 

 Carcinologer, f. Ex. Kinahan, har været henført til 

 Slægten CherapMlus, men som jeg ved en nøiere anatomisk 

 Undersøgelse fandt burde generiskt skilles saavel fra denne 

 Slægt som fra Slægten Crangon. En meget nærstaaende 

 Art, S. ferox, Gr. 0. Sars, blev opdaget under Nordhavs 

 Expeditionen og nøiere beskrevet og afbildet under Be- 

 nævnelsen S. salebrosus i mit Arbeide over de under denne 



