198 Axel Blytt, 



samme varighed som nu. Følgelig fordrer min hypothèse, 

 at de yngre geologiske lagrækker skal vise, at den midlere 

 havstand steg og sank under 16 kortvarigere oscillationer, 

 hver af 80 — 100000 års varighed, og altså med 4 — 5 vex- 

 linger af lag. Vi skal have geologiske cykler, som dannes 

 af 16 etager, og hver etage skal have 4 — 5 vexlinger af 

 lag. Som man ser, er disse fordringer meget be- 

 stemte, og det er let at indse, at man kunde 

 tænke sig et ubegrændset antal af lagrækker, 

 som ikke på nogen made lod sig indpasse i den 

 givne kurve. Og dermed falder enhver påstand om, at 

 methoden ifølge sin egen natur er for tøielig til at have 

 beviskraft, til jorden. 



Med den mig tilgjængelige liter atur har jeg nu søgt 

 at vise, at tertiærtidens lag virkelig danner to cykler, at 

 hver af disse har 16 etager, og at der i hver etage er 

 4 — 5 vexlinger af lag. Overensstemmelsen mellem peri- 

 oderne og lagene synes således at være fuldstændig, og 

 sandsynligheden for, at dette alene beror på et træf, er 

 overmåde liden. Mærkelig nok har Helland i sin kritik 

 sletikke berørt denne almindelige overensstemmelse, som er 

 påvist i min senere af handling (fra 1889), medens han 

 sågodtsom udelukkende henholder sig til den ældre afhand- 

 ling (fra 1883) og det deri omhandlede profil fra Pariser- 

 bækkenet. 



Helland har ikke alene bortseet fra den store og 

 almindelige overensstemmelse, som er funclet; men han har 

 også misforstået methodens natur. Han bemærker for det 

 første, at om en lagrække ikke passer til én del af kurven 

 for jordbanens excentricitet, så skulde det stå os frit for at 

 prøve den på andre dele; og når vi da søger tilstrækkelig 

 længe, antager han, at vi tilsidst nok vil finde et eller andet 

 sted, hvor den passer. Hvor betydningsløs denne indvending 

 er, indsees let, når man betænker, at dersom først ét profil 



