Geologisk tidsregning. 209 



formationen skal være en saltvandsclannelse med tre oscilla- 

 tioner af strandlinien, og at den skal ligge mellem to fersk- 

 vandsdannelser, hver med 5 eller flere vexellagringer. Dette 

 er også tilfældet. Og der gives intet andet sted i kurven, 

 li vor en sådan lagrække lader sig indpasse. Alt dette stem- 

 mer altså. Ser vi nu på gipsformationen selv, da ser vi, 

 at den svarer til tre buer; den skal altså betegne tre 

 stigninger og synkninger af havet, og den skal have 

 varet henved 250 000 år, den skal altså have 11 — 12 

 vexlinger af lag på grund af de vexlende tørre og regn- 

 fulde tider. 



Lapparent har i sin geologi (ed. 2, p. 1138) følgende 

 oversigtsprofil af gipsformationen i nedstigende følge. 



9. Iste gipsmasse. 



8. Mergel med menilit. 



7. Mergel med gipsnyrer. 



•6. 2den gipsmasse med cerithiummergel. 



5. Gul mergel med Lucina inornata. 



4. 3die gipsmasse. 



3. Mergel med Phdladomya ludensis. 



2. 4de gipsmasse. 



] . Sandsten og grøn sand fra Argenteuil med Mytilus 

 JBiocliei. 



Under dannelsen 1, som er den ældste i hele forma- 

 tionen, kommer ferskvandskalken ved St. Ouen. 



Argenteuilsandstenen*) er marin, og da den hviler på 

 en ferskvandskalk, så betegner den altså en stigning af 

 havet. Gipsformationen indledes altså med en stigning af 

 havet. Men over sandstenen ligger den 4de gipsmasse. 

 Dannelsen af gips viser, at havet havde mindre fri adgang 



*) Denne dannelse er den samme, som den_, der i profilet fra Méry- 

 sur-Oise benævnes Sables de Monceaux (se min nævnte afhand- 

 ling 1. a). 

 14 — Arkiv for Mathematik og Naturv. B. 14. 



Trykt den 22 Juli 1890. 



