212 Axel Blytt. 



Da de gipsmasser, der betegnes som den 2den, 3die og 

 4de, alle er afsatte i saltvand, og da de forskjellige gips- 

 masser ikke er dannede af ren gips men af en vexling af 

 gips og mergler, så er det klart, at man må kunne vente 

 at finde Lucina i flere af disse mergler; og et tyndt mergel- 

 bånd med Lucina er altså neppe nogen så bestemt geologisk 

 horizont, at man med sikkerlied skulde kunne påstå, at 

 laget 159 i profilet fra Méry er det samme som laget 28 i 

 profilet mellem Argenteuil og Sannois. Da Lucina sand- 

 synligvis i lange tider har levet i Pariserbækkenet, bør den 

 kunne findes ikke i et, men i flere af de mergellag, som 

 findes indleirede i den øvre del af saltvandsgipsen. 



Ved denne sammenligning mellem de to profiler har 

 det altså vist sig, at begreberne «2den og 3die gipsmasse 

 og Lucinamergel» ikke opfattes på samme made af de for- 

 skjellige forfattere. Og det har vist sig, at vi i alle 

 profiler har tegn på en stigen og syn ken af 

 havet samt des u den mærker på en periode af 

 kortere varighed, som har forårsaget en vexel 

 af mergel og gips in den hver særskilt af de tre 

 marine gipsmasser. Denne vexling tilskriver jeg 

 de vexlende tørre og regnfulde tider på grund af 

 præcessionen. 



L a p p a r e n t siger om gipsen i Pariserbækkenet (1. c. 

 p. 1139): «Les diverses masses de gypse se coincent plus 

 ou moins vite sur les bords du bassin de Paris. A Méry- 

 sur-Oise la troisième et la quatrième masse ont disparu*), 

 et la seconde est déjà réduite, tandisque les marnes marines 

 à Lucines s'y poursuivent, reposant directement sur la 

 marne à Pholadomya ludensis. Plus loin au nord, le 



*) Her viser sig atter, hvor vaklende skillemærkerne mellem disse 

 gipsmasser er, thi ifølge D ol lf us og Vasseur er den tredie 

 gipsmasse ikke forsvundet ved -Méry men der repræsenteret ved 

 labene 155—158. 



