Geologisk tidsregning. 215 



f 

 i den påstand, at vi kan spore de astronomiske perioder i 



lagene. 



Af alt dette ser man, at Hellands bemærkning om, 

 at den 4de gipsmasse mangler ved Méry-sur-Oise, neppe har 

 nogen betydning. Det er ikke nogen geologisk etage, som 

 mangler; det er en «faciesdannelse», hvorom Lapparent 

 (1. c. p. 1138) siger, at den af alle de 4 gipshorizonter er 

 «l'horizon le plus restreint et le moins constant». Og han 

 siger, at gipsen kan erstattes ved andre dannelser. 



Endelig kommer vi til Hellands sidste indvending. 

 Han bebreider mig, at jeg uden reservation anser lag for 

 samtidige, fordi de indeholder lignende forsteninger. Vi 

 vil se lidt nærmere på denne påstand. 



Da der ikke på noget enkelt sted lindes en fortlebende 

 række af lag fra hele tertiærtiden, er man nødt til at 

 danne et kombineret profil, hvis man vil få et billede af 

 •den tertiære lagrække i sin helhed. Det gjælder da at ud- 

 finde, hvilke lag der er samtidige i de forskjellige bæk- 

 kener. Det eneste middel, som geologerne har til at be- 

 stemme den relative alder af lag, som er afsatte i forskjellige 

 bækkener, er de i lagene indesluttede forsteninger. For to 

 bækkener, som ligger nær hinanden, er lighed i forsteninger 

 ■et temmelig sikkert kjendemærke på samtidighed. Men når 

 talen er om bækkener, som ligger meget langt fra hinanden, 

 f. ex. når det gjælder en sammenligning mellem egne, som 

 ligger mangfoldige breddegrader fjernede fra hinanden, eller 

 som ligger i forskjellige verdensdele, beviser lighed i for- 

 steninger ikke samtidighed. Dette er noget, som vi botani- 

 kere og zoologer ved meget vel. Det er, om jeg ei feiler, 

 ^if biologerne, at geologerne har fået denne lærdom (A. de 

 Candolle, Huxley); og Helland kunde derfor have 

 sparet sine bemærkninger om denne sag. Han vil også ved 

 nærmere at studere mine af handlinger se, at det netop er 

 dette princip, som jeg har fulgt. Således regner Heer de 



