Tarmkanalens histologi og physiologi hos torsken. 225 



bægerceller, og slimklumpen er kun det indre af bægeret. 

 Foden, (stilken) og væggene af bægeret er af protoplasma. 

 Øverst i stilken er der endog en tydelig kjerne. Ikke 

 engang slimklumpen er ved omhyggelig farvning saa homogen 

 og ensartet, som man skulde tro. Ved sur hæmatoxylin 

 farves der i den et helt netværk af fine protoplasmatiske 

 traade. . ' 



Oesofagus bestaar væsentlig af en fast elastisk binde- 

 vævsmembran uden muskelelementer. Ved et maskevæv er 

 det fæstet til omgivelserne. Submukosa er aldeles som i 

 mundhulen. 



Slimhinden er ogsaa bygget næsten aldeles som i mund- 

 hulen og svælget; men den er foldet paa langs i regel- 

 mæssige folder, der ikke udslettes fuldstændig ved tojning 

 af spiserøret. Epithelet er mere eller mindre tydeligt 

 slaget. Og selv det øverste lag er temmelig kuboid. Over 

 alt er der talrige slimlegemer og en del eosinofile celler, 

 der forholder sig aldeles som de fra munden beskrevne. 



VentriJcelvæggen er en meget stærk tøjelig binde vævs- 

 membran. Under peritoneum er der et temmelig rigt sub- 

 peritonealt, laxt bindevæv, der er saagodtsom uden kjerner. 

 Fiberretningen i bindevævet er temmelig kompliceret, hver 

 bundt synes at gaa i sin retning. Dog kommer dette sand- 

 synligvis af, at massen af fibre gaar mere eller mindre i 

 «piralture rundt ventrikelen. 



Dog kan man ogsaa paavise et lag med tydelige cirku- 

 lære og et andet med longitudinelle fibre. Paafaldende er 

 det — som allerede Ratkke har gjort opmærksom paa, hvor 

 faa muskelelementer, der er i torskemaven. Musklerne dan- 

 ner nemlig intetsteds nogle ordentlige tydelige lag; men 

 ligger i mer eller mindre spredte bundter i bindevævet. 

 De indre bundter synes dog at have et mere cirkulært og 

 de ydre et mere longitudenelt forløb. Karudbredningen i 



15 — Arkiv for Mathematik og Naturv. B. 14. 



Trykt den 28 Aug. 1890. 



