Tarmkanalens histologi og physiologi hos torsken. 227 



Disse udløbere er allerede paavist af Edinger, uden at 

 lian dog har gjort dem til gjenstand for nærmere beskri- 

 velse. Han har kim paavist dem paa isolerede celler. 

 Kjærnerne i disse epithel ligger i tydelige rækker noget 

 nedenfor midten af cellerne. De er noget langagtige og 

 synes selv ved de stærkeste forstørrelser at være temmelig 

 homogene i sin structur. Protoplasmaet omkring dem og 

 ned mod basis farves noget mørkere end i den øverste del 

 af cellen, der synes at være «aaben» membranløs mod over- 

 fladen. Meilern dem indbyrdes er ogsaa grænsen uhyre svag. 



Epithelet trænger paa en uendelighed af steeler i 

 dybden og danner udførselsgange for de underliggende 

 kjertler. Disse udførselsgange (fig. 2) er ganske korte og 

 opad noget traktformigt udvidede; paa tværsnit har de 

 (fig. 4) et rundt temmeligt stort lumen. Epithelerne er her 

 tydelig forskjellig fra overflade epithelet. 



Det er ikke tilspidset mod basis og har ingen udløber, 

 og dets protoplasma farves mest i de perifere partier. 

 Disse runde udførselsgange, der er fælles for indtil 10 à 20 

 kjertler, har jeg ikke fundet tydelig beskrevet hos nogen 

 tidligere forfatter. Edinger giver en tegning, der i høj 

 grad ligner min (fig. 2), men da han ikke har gjort tver- 

 snit, har han opfattet dem som langagtige stribeformige 

 fordybninger. 



Selve kjertlerne er, som vel alle mavekjertler, rent 

 tubuløse. De har yclerst vage konturer og farves saa ube- 

 stemt, at det er meget vanskeligt at undersøge de finere 

 detaljer i dem. Paa tværsnit (fig. 5) viser det sig, at der 

 findes en ganske fin bindevævsmembran mellem hver enkelt 

 kjertel og et noget mægtigere bindevæv mellem de kjertel- 

 bundter, der hører til de forskjellige udførselsgange. 

 Haidenhein har selv undersøgt cellerne fra flere fiskes 

 ventrikelkjertler, men uden at han har kunnet paavise de 

 forskjellige celleformer, som han har opdaget i mavekjert- 



