228 Jørgen Thesen. 



lerne hos mammalia og aves. Og ogsaa i mine præparater 

 viser alle kjertelcellerne sig aldeles ens. De er store, klare 

 med meget utydelig begrændsning. De udfylder saa fuld- 

 stændig liele kjertelen, at man kun lier og der ser antyd- 

 ning til noget lumen. Kjernerne er temmelig store og lig- 

 ger nær basis. 



Tarmvæggen dannes som ventrikelen af en fast elastisk 

 bindevævsmembran og udmærker sig ogsaa ved sine spar- 

 somme muskelelementer. Fiberretningen saavel i muskel- 

 bundterne som i binde væ vet, synes at være dels cirkulært, 

 dels longitudenelt. 



SubmuJeosa er aldeles som i ventrikelen. Ogsaa her er 

 slimhinden regelmæssigt foldet efter sin længde. Enkelte 

 folder gaar lige fra pylorus til anus. 



Overflacleepithélet (fig. 6) ligner meget ventrikelepithelet; 

 det er ogsaa tilspidset mod basis, men det er aldrig lykkes 

 mig her at paavise nogen tydelig udløber. Det er heller 

 ikke paa langt nær saa fast heftet til underlaget som i 

 ventrikelen; thi hvis fixeringen eller hærdningen ikke har 

 været nøiagtig, løser det sig strax fra. Det tager ogsaa 

 farven en smule anderledes end i ventrikelen. Idet der er 

 et lag af protoplasmaet nær overfladen, der farves intenst. 

 Overalt imellem disse cylinderepithel sidder der talrige 

 bægerceller, der er aldeles som de fra svælget og spiserøret 

 beskrevne. Epithel et danner indkrængninger og kjertler, 

 der af form og størrelse ligner mavekjertlerne; men som i 

 sin structur afviger betydelig fra disse. Overfladeepithelet 

 med sine cylinder- og bægerceller gaar uforandret temmelig 

 langt ned i disses udførselsgange, hvori der ikke udmunder 

 mere end 2 — 3 kjertler. Disse kjertler er opfyldt af store 

 slimceller, hvorimellem der ligger fuldt op af smaa kuboide 

 celler med tydelige kjerner og et let tingerbart protoplasma. 



Ægte kjertler, saaledes som disse vel maa ansees at 

 være, synes at have en meget indskrænket forekomst i 



