Tarmkanalens histologi og physiologi hos torsken. 229 



iisketarmen. Leydig har aldrig rundet andet end nogle 

 krypter Hg dem, der skal beskrives fra appendices pyloricæ 

 og som han anser for et phylogenetisk forstadium for de 

 Lieberkiiknske kjertler. OgEdinger omtaler dem heller ikke. 



Appendices pyloricæ dannes af en tyk fast bindevævs- 

 membran med udtalt koncentrisk fiberretning og en fin 

 tynd slimhinde, der er foldet, saaledes at overfladen danner 

 krypter som dem, der er tegnet (fig. 7). Bindevæven her er 

 af lignende structur som det subepithelial væv i ventri- 

 kelen, kun endnu mere kjærnerigt. Overfladen dækkes af 

 et uhyre fint flimmerepithel, der kun sidder ganske løst 

 fæstet til underlaget, og som næsten bestandig ved prepa- 

 reringen løser sig fra dette. 



Til slutning en fysiologisk bemærkning. En kunstig 

 mavesaft fremstillet af torskeventrikelen opløses i svag sur 

 opløsning raa ægnvide, medens den har liden indvirkning 

 paa f. ex. kogt hønseæghvide. Den saaledes dannede opløs- 

 ning er opaliserende men klar og temmelig let filtrerbar. 

 Men den giver ikke biuretreaktionen som pepton ; f ar ves kun 

 fiolet som anden æglivide, og først, hvis jeg tilsætter en 

 smule af et pepsinpræparat, faar jeg den karakteristiske 

 røde farve. Det synes altsaa, som om det ferment, der fin- 

 dès i torskemaven,' maa være en smule forskjelligt fra det 

 almindelige pepsin. Men til nærmere at studere dette har jeg 

 desto værre ikke havt de nødvendige kemiske forkundskaber. 



Hvis man først vasker tarmen dygtig ren, har den 

 tarmsaft, man kan fremstille af den, saa liden og usikker 

 virkning, at jeg er tilbøjelig til at tro, at den kun kommer 

 af den tilsatte syre og en minimal mængde mavesaft, der 

 dog maatte være blevet igjen. 



Appendices synes her som vel hos de fleste fiske ikke 

 at have noget med fermentationen at gjøre*). 



*) Indleveret til redaktøren februar 1890. 



