258 Andr. M. Hansen. 



Endvidere finder man, .selv hvor seten synes bygget av 

 løs aur og sand, ofte et fugtigt, myret strøk inde ved setens 

 indrekant, hvilket tyder på at vandsiget nedad er stoppet 

 ved fast fjeld. Omendskønt — som på forhånd kunde 

 ventes — det løse dække er tykkere under end over strand- 

 linjen, finder man endelig ikke så sjelden fast fjeld stik- 

 kende frem også nær knækanten. Det viser sig derfor ofte 

 usikkert om man skal henregne en sete til de i fast fjeld 

 skårne eller ikke. Overgangene er umærkelige og for en- 

 hver, som har færdedes meget på begge slags, er deres fuld- 

 stændige ensartede oprindelse utenfor tvil. *) 



Disse tilsyneladende terrane seter når ved kysten 

 oftere end ved indlandsseterne en større bredde end 20 m. 

 Ofte har man bredder av 40 — 60 op til 100 m. Det er til 

 disse flater det meste dyrkbare^ jordsmon i disse vestlige 

 amter, «Statamterne», er knyttet — -utenfor dalfyldingerne. 

 Man vil stadig kunne se dem mærket ved en skarp grænse, 

 den gule aker eller den grønne eng mot det mørke fjeld 

 ovenfor. For at få en kort benævnelse for disse seter med 

 løst materiale i overflaten har jeg kaldt dem eng- s eter 

 i motsætning til de i fast fjeld, berg- s eterne. 



I engseternes utbredelse synes der at herske en vis 

 regel. De findes, saa vidt jeg kender det, forholdsvis 

 sjelden i de inderste fjorde. De brattere fjeldsider her 

 viser sig øiensynlig mindre påvirket av de sete-dannende 

 kræfter. Ofte er man i tvil om der virkelig findes 

 nogen sete, og på stedet — hvis det da går an at 

 komme op dit — vil man ikke kunne påvise nogen 

 sikker horisontal avsats. Men i gunstig belysning — 

 særlig når solen står lavt — vil man på samme sted 

 kunne følge en skygge linje over lange strækninger i det 

 bratte fjeld — ofte markeret tydligere ved, at de her al- 



*) Sml. R. Chambers, K. Pettersen. 



