262 Andr. M. Hansen. 



bør en indeksfeil på over l' ikke forekomme, hvilket på (> 

 km. avstand vilde medføre en feil av 1.7 m. Ved mine 

 målinger i Romsdalsfjord og Sundalen havde jeg desværre 

 kun en slidt skibssekstant, hvis indeksfeil varierede stærkt. 

 Mine målinger derfra er derfor ikke så pålidelige som fra 

 de øvrige fjerde, hvor jeg benyttede en fra det astrono- 

 miske observatorium velvillig o verladt udmærket lomme- 

 sekstant, hvis indeksfeil for vinkler under 2° syntes at 

 være forsvindende. Selve avlæsningen sker med nogen 

 øvelse med større nøiagtighed end 1 '. 



Beregner man nu hvor stor indnydelse en feil i av- 

 stand av 200 m. og i vinkelmål av l' har, vil man i 

 aller ugunstigste tilfælde, hvor begge feil virker i samme 

 retning (for avstanden 2 — 6 km.), faa under 10 m. Den 

 gennemsnitlige feil vil naturligvis være betydelig mindre. — 

 Egentlig burde der ved høidebestemmelsen være taget 

 hensyn til vandstanden. Forskellen mellem høieste og 

 laveste vandstand er ved kysten her ca. 2 m., men avviker 

 adskilligt på de forskellige steder indover fjorden, og endnu 

 mere varierer havnetiden. Herover har man kun få under- 

 søkelser fra Statamterne. Nogen nøiagtig korreksjon vilde 

 man således ikke kunne skaffe sig. Og desuten — ved sigt 

 på avstande på op til 6 km. vil det være umuligt at av- 

 gøre, om den linje man indstiller sekstanten eft er, er hav- 

 flatens skæringslinje med stranden eller selve fjærelinjen. 

 Det vidtløftige arbeide med at utregne vandstanden syntes 

 derfor fuldstændig hensigtsløst. Ved sekstantmålingerne 

 gjaldt det kun at finde loven for seternes høideforhold i 

 de store træk, og en korreksjon på 1 — 2 m. har lidet at sige. 

 Detalj eundersøkelsen må ske ved nivellement, og her vil 

 man. som allerede Bravais påviste, med adskillig sikkerhed 

 kunne gå ut fra tang-grænsen, hvis forhold til midlere vand- 

 stand er meget konstant. 



Høidemåling av seter med sekstant synes således allike- 



