274 Andr. M. Hansen. 



tede avstand mellem vandskil og bræskil under istidens 

 slutning underkastes fornyet granskning med hensyn til 

 sin overflate-geologi. Det bidrag, mine undersøkelser i 

 Norge i et pai" sommere kan gi i et uveisomt terræng 

 så stort som hele Danmark og med så yderst eiendom- 

 melige glaciale forhold, vil naturligvis ikke strække stort 

 længere end til at stille spørsmål, hvis løsning kun kan 

 antydes. 



Foruten de tidligere nævnte forhold ligger det nær 

 at sætte også et andet i forbindelse med denne sidste 

 rest av indlandsisen. Det material bræerne fører frem til 

 sin yderkant vil, kun med undtagelse av de forholdsvis 

 mindre masser, som dannes av midtmorænerne og lignende, 

 bestå av sand og 1er. Men ved den endelige avsmeltning 

 vil bræen så at sige bli avbrudt midt i arbeidet; man vil 

 få endnu ikke helt opslidte store blokke og grovere aur 

 liggende igen. Nu findes der netop et mærkeligt belte med 

 svære blok- og grussamlinger på et strøk tversover landet fra 

 Numedal til Trysil, omkring 61° 20', som muligvis repræ- 

 senterer dette stadium, og man vil kanske heri finde et 

 nyt middel til at bestemme beliggenheden av bræresten. 



Imidlertid kan, trods disse forhold som tyder på at 

 bræaksen ikke har ligget stort nordenfor Mjøsens nord- 

 ende, spørsmålet hvor altså endnu ikke med sikkerhed 

 løses direkte. Fortsatte undersøkelser må til med mulig- 

 heten av denne uventede bræbevægelse for øie. Deri- 

 mot er jeg allerede nu nødt til at opta spørsmålet om 

 den teoretiske mulighet av en sådan beliggenhet av bræ- 

 aksen. 



At en bræbevægelse opad bakke i så store mål som her 

 forutsat ikke er noget enestående, viser forholdene i Kanada. 

 Her har man blokke fra den laurentiske akse omkring 

 Hudson Bay, ifølge Dawson 20 ), flyttet mindst 1000 km. 

 og hævet over 600 m. I Norge er de tilsvarende tal altså 





