280 Ancu\ M. Hansen. 



roads i Lochaber, fra de nyzealandske Alper beretter en 

 række forfattere om liøie indlandsterrasser av op til over 

 1000 m. høide. 23 ) Fra alle steder omtales disse med stor 

 forbauselse, som yderst mærkværdige, så sandsynligheden 

 for at man her har at gøre med andet end elvenes tidli- 

 gere fyldninger er meget stor. For alle steder (undt. 

 kanske Nyzeeland) har man, for at finde en forklaring, 

 fra først av som for de norske og skotske setesjøers 

 mærker tat sin tilfhigt til at anta en tidligere nm adelig 

 høi havstand, hvorav alle øvrige mærker er forsvundne. — 

 Den tegning som Mel vin 24 ) gengir efter Green: «High Alps 

 of New-Zealand» av en «terrasse» fra Tasmandalen på Ny- 

 zeeland er direkte brukt av ham for at forklare dannelsen 

 av Parallel roads som sidemoræner og ligner aldeles en 

 sete med ca. 30 m. seteflate og 50° fot. Vor kontraprøve 

 må derfor siges at bestyrke fuldstændig de resultater, stu- 

 diet av de norske indlandsseter har ført os til, at bræakse 



og høideakse ikke behøver at følges. 



En nødvendig følge av teorien om de opstemmede bræ- 

 sjøer er, at en korrespondens i høide over havet må la sig 

 påvise mellem de skar, hvori vandskillet overskrides, og 

 seterne. Under mine senere undersøkelser har jeg også like 

 overfor dette punkt stødt på adskillige vanskeligheter, som 

 vistnok ikke endelig kan fjernes før sete-strøket foreligger 

 kartlagt med høidekurver. Først da vil man kunne følge sete- 

 linjerne i detalj og påvise de forskellige dalførers indbyrdes 

 sammenhæng. En del av de av mig undersøkte høitlig- 

 gende seter synes ganske vist at tyde på, at det ikke kan 

 ha været noget fjeldskar som har dannet avløpet og be- 

 stemt nivået; de omkringliggende fjelde har neppe kunnet 

 danne nogen sammenhængende strandbred. Men for hoved- 

 dalførene viser sammenhængen sig gennemgående. Seterne 

 i Gl omdalen og den over Jutulhuggets lave køl dermed 

 sammenhængende Rendal stemmer med det dominerende 



