•282 Andr. M. Hansen. 



et nærmere studium av disse egger, som dog viser flere 

 eiendommeligheter. Det er muligt, at man bjør holde de 

 egentlige skarpryggede åsar ut fra de flattoppede, terrasse- 

 lignende egger, skønt overgangen synes umærkelig. Begge 

 har i det samme skar gennemgående omtrent ens høide, 

 som om de var rester av et tidligere platå, hvori sjøerne 

 og myrene og elvene var skåret ned. Begge består som 

 regel av sand eller aur, ofte spækket med større blokke. 

 Man kunde tænke sig dem dannet av storbræen, efter at 

 den var smeltet av til bak vandskillet, idet den med sine 

 morænerækker og den av elvene fremførte bundmorænes 

 sand fyldte skaret. Den selv eller de el vegrene, som under 

 bræsjøens stadige tiltagen i længde dannede avløp for denne, 

 «kulde så senere fulgt de stadig bugtende linjer, hvor 

 erosjonen mødte mindst motstand i den ujevnt byggede 

 bræterrase med dens indleiede morænerækker og — i likhet 

 med en teori for de svenske åsars dannelse — de indre 

 bræelves rullestenssenge. Herved skulde da de som regel 

 grunde vandskilsvand være opståede, idet den rivende 

 strøm dengang forhindrede opfyldningen. I trange skar 

 vilde man da vente det meste av den oprin delige bræter- 

 rasse revet bort, og kun i de bredere vilde stumper stå 

 igen. Dette slår også efter min erfaring til. I de smale 

 skar er blot fastere skarpbyggede morænerygge blevne 

 stående igen, f. ex. i skaret over fra Brydalen til Grloim 

 dalen. Ved Lesjeskogs våndet kan derimot tydelige terrasse- 

 rester følges over i den øverste setelinje, mens den nedre 

 svarer til erosjonsfuren, hvori nu våndet ligger, og lignende 

 forhold Andes i de brede dalfører omkring Roros. 



