298 Andr. M. Hansen. 



matte antage. At Lyells linje ac ikke er trukket på 

 grimdlav av iagttagelser antydes ved, at den tegnes 

 streket. Jeg er sikker på, at den for de norske linjer 

 vikle være at trække adskillig flatere, da også seterne 

 i fast fjeld kar omtrent samme ytre profil og man som 

 nævnt undertiden ser fast fjeld stikke frem i ab. Den 

 anden forskel i beskrivelsen er at Lyell siger, at sanden 

 var lagdelt. Dette bar jeg også undertiden iagttaget 

 spor til, og da de terrasser som fortsættes i seterne også 

 tildels viser lag, er kanske dette ikke sjeldent tilfælde. 

 Noget snit med så utpreget skrålagning, som Lyells figur 

 viser, bar jeg dog aldrig seet. — Lyell nævner uttrykkelig, 

 at seten utvilsomt for en del består av stenstykker, som 

 er strandet med miniaturist] elde (e i fig.), Hvorav der 

 uavbrudt løsnedes mange fra Aletscbbræen. Han så flere 

 av disse isbjerge drive på sjøen med indefrosne stene og 

 mudder. Såvidt jeg ser, er man nødt til at ta sin tilnugt 

 til deres virksomhet for at forklare erosjonen i fast fjeld, 

 da som tidligere utviklet ingen av de andre faktorer gir 

 nogen tilfredsstillende forklaring av bergsetens form og op- 

 træden. Og Lyells beskrivelse viser, at man ikke i bræ- 

 sjøerne vil Ha nogen mangel på dette kraftige værktøi. 



Grår man så over til kystseterne, ligger der i selve 

 deres ensartede bygning bevis nok for ensartet oprin- 

 delse. Man vil kanske indvende, at dette redskap, driv- 

 isen, Her i de åpne fjorde ikke vikle kunne findes i 

 sådanne masser. Men til gengeld vil det Her bli ført 

 3ned større kraft, da foruten det stærkere bølgeslag tide- 

 vandsstrømmen vil sætte drivisen med ganske anderledes 

 kraft ind mot bredderne. Og at denne kraft Har spillet 

 en væsentlig rolle ved seternes dannelse Har man tidlig 

 været opmærksom på, da den gir en nærliggende for- 

 klaring på en del av eiendommeligketerne i seternes utbre- 

 delse. I det sydøstlige Norge er forskellen mellein flod og 



