Strandlinje-studier. 301 



de nivellerer en flate indover mellem høivandslinien og 3 — 5 

 m. lavere. Også Feilden og de Eance 50 ) skildrer fra Smiths 

 sund, hvorledes havisen virker kraftig skurende på kysten 

 under storm og ved sin bevægelse op og ned med tide- 

 vandet. De fandt en småsten fastfrosset i et isstykke, hvis 

 yterside fik og gav fuldstænclig skuringslinjer — et posi- 

 tivt eksempel på, hvad jeg ovenfor hævdede den teoretiske 

 mulighet av likeoverfor Sexes bræskuringsteori. 



Og man behøver blot at se en del fotografier fra is- 

 f jordene på Grønland for at forstå, hvilke kolossale pres- 

 ninger der kan opstå i den drivende småis. Der er kraft nok. 



De eneste eksempler som kendes på moderne setedan- 

 nelse svarer således både for indlandsseterne og fjordseterne 

 til den ælclste av Keilhau opstillede teori, der også, som 

 tidligere vist, er den eneste, som svarer til seternes utbredelse 

 i Norge i det store, til deres form og til deres sammenhæng 

 med terrasserne. Alle andre faktorer kan kun ha virket 

 mere sekundært eller rent lokalt. Spørsmålet om seternes 

 dannelse må derfor befragtes som løst i overensstemmelse 

 med drivisteorien, idet dog bølgeslagets stadige virkning 

 på det materiale, som føres til stranden, ikke må tillægges 

 for liten betydning. 



4. Høideforhold. 



Det betydningsfuldeste resultat, studiet av srtand- 

 linjer kan bringe, er de vidnesbyrd deres høider over 

 havet bærer om landets hævning eller ændringer i havets 

 nivå. Det er hermed literaturen om de norske strandlinjer 

 beskæftiger sig væsentligst. Det var om vattuminskningen 

 Celsius og Linné åpnede debatten for snart halvandet- 

 hundrede år siden, og det er om betydningen av den rela- 

 tive forskyvning av strandlinjen den dreier sig den dag 



