304 Andr. M. Hansen. 



resultater er nemlig- fuldstændig uangripelige. Trods Leh- 

 mann «neppe tror at Ch. skulde Ha. ganske opgit sine meget 

 forstandige indvendinger mot Bravais» erklærer han sig 

 dog «completely convinced» at der virkelig find es to 

 sammenhængende erosj onslinj er, og at disse skrår 

 utover. Han har fulgt dem i sammenhæng lange stræk- 

 ninger og målte dem på 18 steder meil em Hammerfest og 

 Korsfjorden (ca. 40 km.). Målingerne skede ved nivelle- 

 ment med assistance av en civilingenior, og er angivne i 

 0.01 fod. Også ved direkte sigt tversover et sund mot for- 

 skellige steder av en uavbrudt sete, fandt han «unquestio- 

 nable proof of a continuous rise of the upper line.» Efter 

 dette skulde vel de mest trofaste tilhængere av horisontali- 

 tetsdoktrinen ikke kunne fastholde den mere — i hvert fald 

 for Altens vedkommende. 



Det kan ikke nytte her rent aritmetisk at sammen- 

 knytte de enkelte målinger til f. eks. 5 nivåer. Det er 

 klart, at den geografiske beliggenhet må tåges i betragt- 

 ning for at finde naturloven i seternes hoideforhold. 



For at få en rasjonel grafisk fremstilling av disse, 

 har jeg fulgt folgende fremgangsmåte. På kartet — jeg 

 har overalt benyttet amtskarterne 1 : 200 000 — har jeg 

 avmærket. de målte punkter av seterne og anført høiden. 

 Dernæst har jeg såvidt gorligt forenet de like høie seter 

 med foreløbig trukne linjer — trukket isoanabaserne, 

 som de Greer kalder det 58 ). Disse viser sig for det enkelte 

 strok at være nogenlunde parallele og er således også paral- 

 lele med seteflatens skæringslinj e med havflaten. Normalen 

 på disse isoanabaser -- gradientlinjen, betegner sete- 

 hoidernes fald utover. For at få et profil projiceres de 

 fundne seters beliggenhet — parallel med isoanabaserne 

 altså på gradienten og på denne som absciss' avsættes 



de fundne setehoider. I pl. I har jeg git et kart over 

 Nordfjords seter i den halve målestok av amtskartet. Isoana- 



