Strandlinje-studier. 309 



ved en linje, som mer eller mindre nær følger den 

 ytre kystrand. Den tidligere betragtning, ifølge hvilken 

 landet har steget ret op som én solid landplate, og at 

 seterne således måtte søkes forenet i bestemte nivåer, må 

 ansees for endelig motbevist ved disse fra 8 forskellige 

 f] orde hentede profiler. — 



Også in dlands's eterne har ved en nærmere under- 

 søkelse vist sig at være skrå, i motsætning til, hvad jeg i 

 min tidligere opsats hævdede. Mine undersøkelser av disse 

 begyndte uheldigvis i strøket Røros — Lilleelvdalen, hvor 

 seterne i en utstrækning av over 90 km. syntes at ligge 

 nøiagtig i nivået 662 m. over havet og i en retning, hvor 

 man ikke skulde ventet, at isoanabaserne kunde gå. Jeg 

 blev derved utsat for samme feiltagelse som de tidligere 

 kystsetemålinger langs seilleden havde medført. Jeg reiste 

 langs en isoanabas og blev derved bunden i teorien om 

 linj ernes horisontalitet. Denne falske teori medførte, at 

 jeg på mange steder vendte tilbake fra måleforsøk uten 

 resultat. Jeg så en setelinje fra dalbunden, og gik opover 

 lien for at finde dens høide, men kom blot til resultatet 

 «ikke tydelig på stedet», da jeg forgæves søkte efter i 

 skoglien i den antagne høide. Havde jeg gået 20 — 50 m. 

 høiere, vilde på mange steder usikkerheden vistnok blevet 

 ophævet, og resultatet av mine undersøkelser blit rikere. 

 — Mine forrige fortegnelser over seter omfatter dog alle- 

 rede en sete fra Grlomdalen med større høide end de 

 antagne 660 — 662 m., nemlig seten ved Hanestad, hvis 

 fundne høide jeg angav til 971? et spørsmåls-tegn, som 

 ikke er at henføre til målin ens art, men til resultatets 

 avvikelse fra det normale. En senere måling gav 676 m. 

 Her er dalen svinget av fra den SSV.retning, isoana- 

 basen synes at følge, og ved Atna fandt jeg videre høiden 

 689 m. på Kolsjøbjerget. På den geografiske opmålings 

 speeialkart står på vestsiden av Atneglopen midt i fjeld- 



