Strandliiije-sludier. 327 



også de høie seter ved Trondhjem, de høiest kendte (178 

 m. og 161 m.). En sammenstilling av disse med de læn- 

 gere ute i fjordene gir gradient 1.04 m. Går vi videre syd- 

 over har vi endnu i Romsdalen stærke gradienter i retning 

 N. 45° V., som i Søndmør begynder at svinge vestover N. 

 30° V. for videre at svinge med kysten og hævningsgrænsen 

 over til V — 0. i Nordfjord og sydover. Gradienternes stør- 

 relse synes kun ved Søndfjord at være mindre end ventelig. 

 Nivellemang mangler. Sydover har vi ikke seter nok at holde 

 os til, vi får ty til de usikrere terrasser, som tyder på, at 

 gradienten holder sig omtrent som i Sogn. Ved forsøk (i 1885) 

 på at ånde gradientens størrelse efter terrassemålinger kom 

 jeg, som senere skal omtales, til tallet 0.48 for Hardanger. 

 Da mine resultater fra de de nordligere fjorde til Trondhjem 

 ikke svarer så værst, er vel også dette tilnærmelsesvis 

 rigtig. Længere syd har vi i Norge vanskelig for at på- 

 vise gradienterne. Så meget vet vi dog, at terrassernes 

 høide tiltar jo mere vi nærmer os bræaksen, og at de når høiest 

 nærmest denne inde i Kristianiafjorden — 185 m. Tallets 

 absolute størrelse ^svarer også her godt til, at bræen, efter 

 h vad tidligere utviklet, må ha været særdele i mægtig her. 

 Allerede Olbers 75 ) viste, hvorledes den marine grænse 

 avtog høide sydover langs Sveriges vestkyst, Gennem de 

 av de Ge er meddelte strandvallhøiåcT kan vi nu nøiagtigere 

 påvise stigningens størrelse videre syd. Om dette netop er 

 gradientens retning kan vi ikke vite, men efter de av de 

 Geer trukne isoanabaser kan den ikke avvike meget. Som 

 teorien fordrer viser den her et svakere fald: 0.30. Ved 

 hjælp av indlandsseterne kan vi for flere dalstrøk vise, at 

 stigningen mot bræaksen vokser også inde i landet i Norge. — 

 Om forholdene også i Finland svarer til hvad der skulde 

 ventes, lader sig ikke med sikkerhet siges, da marint 1er 

 her vanskelig lar sig skille fra bræsjø-ler. Ifølge Kropotkin 

 har havet i det sydlige Finland ikke nået høiere end til 



