336 Andr. M. Hanseu. 



livacl måtte følgen bli efter teorien om jordskorpens bevæ- 

 gelighed efter trykket? Den underliggende grund måtte 

 nødvendigvis hæve sig, og da denne hævning ikke kunde 

 slutte brat ved havskrænten måtte også den ytre del av 

 det genstående land bli hævet noget med. Horisontale 

 basaltdækker måtte reise sig ut mot abrasjonskanten, stær- 

 kest yterst, avtagende indover. For Islands vedkommende 

 vilde dette sige, som 200 favne linjen viser, en bævning ut 

 mot kysten helt rundt, for Færøernes vedkommende: for de 

 nordlige øer et fald indover fra NV. (fra Færø-Islandsryggen), 

 for den vestligste fra V., for de sydligste inde fra den 

 nærmestliggende del av W. Thomson-ryggen (den store 

 fiskebanke) fra SV. Men i alle tilfælde, helt rundt 

 Island og på alle steder på Færøerne, slår dette til med 

 gennemgående ensartede, lave faldvinkler, som 

 tiltar utad. Disse mærkelige forhold, for hvilke 

 jeg ikke har seet nogen virkelig forklaring git, løses alt- 

 så fuldstændig efter den her hævdecle teori om 

 j ordskorpens f ysik og bestyrker derved denne i 

 høi grad. 



Det vilde være let fra andre steder at fremdra lig- 

 nende tilfælde, men jeg behøver blot at citere Ramsay 84 ), 

 som var den første der utviklede den vigtige teori om 

 plains of marine denudation eller abrasjonen, som Rickt- 

 hofen kalder det. Den abraderende krafts angrepslinje, 

 således som den arbeider sig indover landmassen, må op- 

 træde som en brat skrænt, et escarpment. Om disse, som 

 kendes fra mange geologiske formasjoner, siger han, at de 

 næsten samtlige har den eiendommelighet, at lagene har e t 

 fald fra skrænten. Dette almindelige forhold, hvis vidt- 

 rækkende betydning er indlysende, får en geotektonisk klar, 

 genetisk forklaring, i overensstemmelse med de nu under 

 dannelse værende islandske og færøiske escarpments, når 



