IQ Jens Holmboe. 



15. C. stelligera. 27. — var. binodis. 



16. C. Kützingiana. 28. Synedra Ulna var. 



17. Stephanodiscus Hantzchü. longissima. 



18. Attheya Zachariasi. 29. S. Acus. 



19. Tetracydus lacustris. 30. S. capitata. 



20. Tdbellariafenestrata.Si. Asterionella formosa. 



21. — var. asterionél- 32. A. gracilli^na. 



loides. 33. Diploueis elliptica. 



22. T. flocculosa. 34. D. finnica. 



23. — var. pelagica. 35. Nitzschia eloDgata. 



24. Fragilaria undata. 36. Surir ella splendida?) 



25. F. capucina. 37. S. spiralis. 



26. F. construens. 38. Campylodiscus noricus. 



I denne oversigt er de almindeligere former fremhævede 

 ved kursiv, de alleralmindeligste ved fede typer. 



Naar man som her sondrer mellem bund- og plankton- 

 former blandt diatoméerne, maa det imidlertid haves for øie, 

 at denne sondring ikke i ethvert tilfælde med bestemthed 

 rent objektivt lader sig gjennemføre. Mellem de to form- 

 grupper levnes der plads til et grændsefelt, hvor mangen- 

 gang det subjektive skjøn maa afgjøre, til hvilken gruppe 

 en foreliggende form bør regnes. Om man finder en form 

 i en bundprove, er det ikke dermed sagt, at den er en 

 bundform; thi efter døden synker skallerne af planktonets 

 arter tilbunds. I mudder fra bunden kan man finde selv saa 

 udprægede planktonformer som Asterionella og Cydotella. 

 Man maatte ialfald undersøge materialet i frisk tilstand, 

 hvad der ofte i høl grad vanskeliggjøres ved bundprøvernes 



^) Skjønt denne art ikke synes særlig tilpasset til at drive i de 

 høiere vandlag, har jeg dog fundet den i en mængde planktonprøver, 

 især fra Gudbrandsdalen. 



