Diatoméer fra indpjøer i det sydlige Norge. 11 



forurerisnirig med organisk og mineralsk slam. Paa den 

 anden side kan man finde udprægede bundformer i plank- 

 tonet. I en planktonprøve fra Mjøsen har jeg saaledes seet 

 flere individer af Stauroneis Phoenicenteron fuldt levende 

 mellem Ästerionella, Mélosira og CydoteUa. Under mikro- 

 skopet bevægede de sig med normal fart henover objekt- 

 glasset. Rimeligvis er de ført didud af elven og har saa 

 formaaet i nogen tid at holde sig svævende i våndet. 



Enkelte arter forekommer normalt baade som fast- 

 voksende og som planktonform. I bække etc. finder man 

 saaledes TaleUaria-artenie ved slimstilke fæstede til bunden; 

 men de findes ogsaa i store mængder især i vore vesten- 

 fjeldske sjøers plankton. Især gjælder dette T. fenestrata ; 

 allerede Gru now har paapeget det interessante forhold, at 

 denne art under saadanne omstændigheder ofte er stjerneformig 

 opdelt, den simpleste maade, paa hvilken den ved en enkel 

 forandring kan opnaa en planktonforms svæveevne. Hans 

 var. asterionelJoides giver saaledes et interessant fingerpeg 

 om, paa hvilken maade Ästerionella kan have faaet sit 

 karakteristiske udseende. T. flocculosa, der ved sine mange 

 mellembaand faar brede celler (eg. celler med lang perval- 

 varakse/) er ifølge sin bygning mindre skikket til det frit- 

 svævende liv. Ogsaa af den findes der imidlertid en stjerne- 

 formig opdelt planktonform; Huitfeldt-Kaas blev først 

 opmerksom paa den i prøver fra den norske høifjeldssjø 

 Gjendin, og jeg har senere gjenfundet den der og benævnt 

 den var. ijelagica. Man finder forøvrigt ofte kjæder af denne 

 art med almindelig, zigzagformig opdeling i planktonprøverne. 

 Ogsaa af andre bundformer, f. eks. Tetracyclus lacustris, 

 danner enkelte kjæder et temmelig konstant element i en- 

 kelte gudbrandsdalske sjøers plankton. 



^) Otto Müller, Achsen u. Ebenen, pag. 226. 



