Sølvforekomster i Kongsbergfjeldet. 



2) Undtagelsesvis i mægtige Fallbaand, hvor Grubevæggene 

 tiltræuger Bergfæster for at støttes, maa der drives 

 to eller flere mindre Sænkedrifter paa Gangen (for at 

 danne Bergfæster) og disse maa da underfares med 

 Feltort. 



3) Drift af de saakaldte Tverslag vil kun undtagelsesvis 

 være forsvarlig, nemlig hvor to Gange ligge saa nær 

 hverandre, at særskilt Fordringskakt op til Dagen 

 (eller til farbar Stol) i hver af dem bliver kostbarere 

 og besværligere for Driften end Brydning af et kort 

 Tverslag og Drift gjennem dette til Fordringskakten i 

 den Grube, hvor saadan biholdes. 



Mod disse Regler er der syndet saavel under den ældre 

 Drift før 1805 som under den nuværende Drifts Gjenop- 

 tagelse efter 1805. 



Ældre og nyere lagttagelser om Sølvforekomster i 

 Kongsbergfjeldet. lagttagelserne hidsættes kronologisk efter- 

 som de ere optegnede — eller Optegnelserne er bleven be- 

 kjendte. 



De vigtigste Forfattere: 



M. L. JBriinnicli. Oberberghauptmann paa Kongsberg 



1791. «Forsøg til Mineralogie for Norge», kronet Prisskrift 



Thjem 1777. 



Kalkspathen udgjør de fleste Kongsbergiske Gjænge og Klyfte^ 

 som gjennemsælte de granitartede, glimmerige og jernhaltige Horn- 

 steens Fallbaand samt den skifrige Bei-gflint, hvilke Bergarter selv i 

 Nærheden af de sølvholdige Gjænge eie en Mængde af smale Drvim- 

 mer og Bergafløsninger, hvorudi klar Sølv og dets Malme opholde 

 sig. — N. Mg. f. N. V. — B. 11, S. 175. 



