10 Harald Hansteen. 



sig, er almindeligvis saa fint indsprængte, at kun et opmærksomt 

 Øie lægger Mærke til dem. Men denne Impregnation forraader sig let 

 ved den Forvitring, som Svovlmetallerne, især Kispartiklerne, lide i 

 Luften. Der, hvor de kiisførende Leier gaar ud i Dagen, udmærker 

 Overfladen sig tydelig ved Eustfarve fra de ved Siden anstaaende 

 ertsfrie Berglag paa en meget mærkbar Maade. 



S. 13. Disse kjendelige Lag giver Kongsberg-Bergmanden Navn 

 af «Fallbänder: Faldbaand . Ofte løbe flere parallelle med hinanden, 

 forene sig og løbe atter fra hinanden. Ogsaa udsende de Sidegrene, 

 som kaldes Springbaand. Under disse Omstændigheder synes den 

 Anskuelse ikke at være ganske urigtig, at sammenligne Fallbaandene 

 og Kongsberg-Bergiagene med stokformede Leier. Navnet Erts- 

 leiesteder fortjener de vistnok ikke, da Bergmassen i dem er den 

 overveiende. 



S. 14. Fallbaandene ere af stor Vigtighed for den Kongsbergske 

 Grubedrift; de udøver nemlig den høist mærkelige Indflydelse 

 paa de i disse Berglag opsættende og gjennemsættende Gange, at 

 disse indenfor deres Grændse pleie at vise sig ædlest, ja endog 

 udenfor Grændserne ofte ganske uædle. 



S. 15. Ofte har en Gang meget ringe Mægtighed, der hvor den 

 fører Erts og udvider sig paa andre Steder, hvor der blot forefindes 

 saakaldt Gangart. Om man end ikke, som man før troede, kan antage 

 det som en almindelig, ingen Undtagelse lidende Lov for disse Erts- 

 berge, at de ædle Gange blot ere ædle der, hvor de gjennemskjære 

 Fallbaand, og i de øvrige Berglag uden Undtagelse, kun føre «Gang- 

 art» ; saa er dog saa meget vist, at Gangene inden Fallbaandene have 

 den største Ædelhed, og at de overalt indenfor disse Grændser hyp- 

 pigere vise sig ædle end udenfor dem; 



S. 16. Gangene altsaa, som der, hvor de gjennemsætte Fall- 

 baandene, føre ædel Erts, og som da have ubetydelig Mægtighed, 

 blive meget ofte pludselig uædle, føre kun saakaldt Gangart, «mister 

 sin Erts», saa snart de træde ind i reen Glimmerskifer eller Horn- 

 blendeskifer. Paa denne Maade ere Gange, som gjennemsætte flere 

 parallel med hinanden lobende Fallbaand, ofte ædle paa 2 eller flere 

 fjernt fra hinanden liggende Punkter. 



Keilhau. Om Kongsberg-Ertsfelt og Sølvgange. Ud- 



drag af Indstilling fra Commiss. af 1833. Mag. f. Nat. V. 



B. I, 1838. S. 86—100. 



S. 87. Fjeldgrunden — er for det meste sammensat af 



skifrige Bergarter (Gneis-Glimmerskifer og Hornblendeskifer), hvis 



