Pølvforekomster i Kongsbergfjeldet. 23 



1° traadformig, Sølvtraadene ofte besatte med Magnetkis eller 

 Kalkspath ; undertiden ere Sølvtraadene bedækkede med Svovlsølv. 



2° Krystaller i Druserum i Gangene, 



3° pladeformig i Drummer og Kløfter. 



4° det forekommer isoleret fra den øvrige Sølvmasse deels i 

 Gangen, deels i Sidestenens Skiktei-. 



Den beskrevne Forekomstmaade gjør Durochers Forklaring al- 

 deles uantagelig. 



S. 206. Stinksteen og organiske Substantser i Gangen (men 

 aldrig i Sidestenen) tyder paa Gangenes Fyldning ovenfra. 



S. 204. Man bliver saaledes visselig nødsaget til at antage, at 

 Sølvet i opløst Tilstand er tilført fra Fahlbaandet. 



N. Mejdell: Fortsatte Bemærkninger om de geologiske 

 Forholde i Kongsbergegnen. Mag. f. N. V. 1857. Bd. 9. 

 S. 343—364. 



C Hartmann: Handwörterbuch 1859. 



Fallen se Erzlagerstätten. 



F a 11 b ä n d e r se Fahlbaander. 



F a h 1 b ä n d e r, til hvilke Ertsf orekomsten i Kongsberg er 

 bunden, ere virkelige Ertsleiesteder af uregelmæssige Form, mest 

 Linseform. 



Dette Phænomen af partiel, til en bestemt Lov bunden Foræd- 

 ling af Gangene, som i Norge saa vakkert er lagt tilskue, findes dog 

 gjentaget ogsaa i andre Ertsbjerge hyppigere, end man sædvanligvis 

 antager. 



T. Dahll: Om Telemarkens Geologi. Mag. f. N. V. 

 Bd. 11 1860. S. 137—172. 



Afhandlingen gaar hovedsagelig ud paa at bevise blandt andet 

 1° «at Telemarkens Skifere, som Keilhau opfører i «anden Svite», ere 

 ældre end Gneisgraniten, som Keilhau opfører under «første Svite». 

 2° at Kobberertserne optræder i Granitgange i Skiferne nær ved 

 disses Grændse mod Graniten og Gneisgraniten. 



