24 Harald Hansteen. 



Kjerulf og JDahl: Om Kongsbergs Ertsdistrict. Mg. f, 

 N. V. Bd. 11. 1860. S. 174—207. 



S. 183. Aldersfølgen i disse gamle «Urformationer» og Over- 

 gangsformationerne er følgende: 



1) Telemarkens Skifere azoisk. 



2) Granit og Gneisgranit eruptiv. 



3) Østerdalens Skifere azoisk. 



4) Silurformationen palæozoisk. 



5) Devoniske Formation palæozoisk. 



6) Yngre Granit og Syenit ved Chr.ania og Mjøsen. 



S. 184. Kongsbergskiferne ere de samme som ïelemarkskiferne, 

 og som Modums og Snarums Skifere. 



S. 180. Disse Skifere ere utvivlsomt lagede og afsatte i Vand. 



S. 185. Af Bjergarter i Kongsbergegnen udhæves følgende 

 Arter som typiske: 



K v a r t s k i f e r t. Ex. i Strøget mellem Ivobbervoldene og Jons- 

 knuden. 



G 1 i m m e r s k i f e r enten kvartsrig som i Telemarken og 

 Modum, til Ex. ved «Kronerne» eller ren Glimmerskifer med Granat 

 t. Ex. paa Høiderne ved Gottes H. i d. N. Ved Ivisgruben indeholder 

 den Staurolith og Galenit. 



G r a a Gneis d. v. s. Glimmerskifer med hvid Feltspath og 

 ofte Granat t. Ex. Strøget mellem Overberget og Underbergpt — 

 meget udbredt. 



S. 185. H o r n b 1 e n d e s k i f e r oftest med Granater. 



Alle disse vexler i tydelige Lag. De optræder sammenstuede 

 i den Grad, at løsrevne Partier af den ene Bergart sees indesluttede 

 i den anden; t. Ex. Veien fra Dronningkollen omkring Lindbo og 

 ved Krudtmøllen. 



Gneisgraniten. 



Gabbroen. 



S. 192. I det sydlige Norge kan med Bestemthed paavises 2 

 forskjellige Forekomster af Svovlmetaller. Den ene Forekomst slut- 

 ter sig til Grændserne af den store Gneisgranit i Telemarken. 



S. 194. Den anden Forekomst af Svovlmetaller er knyttet til 

 Gabbroens Grændser paa lignende Maade. INIeinkjær — Grøsli. 



S. 195. Da de vigtigste Fahlbaandertser, nemlig Svovlkis, Kob- 

 berkis og Magnetkis, ere de samme som baade de i hine renere 

 Kismasser (Meinkjær, Grøsli) og i de i Gabbroen indesprængt fore- 

 kommende, og da der ingen Tvivl kan være om, at disse skylder 

 Gabbroen sin Tilværelse, og da den tydeligste Sammenhæng mellem 

 Gabbro og Fahlbaand fremgaar af Kartet, saa maa vi slutte at 



