Sølvforekonister i Kongsbergfjeldct. 31 



Gangenes ydre Fovmforholde, og den Gangmasse, der udfylder dem, 

 finde, at hver Gangformation har sine adskiIHge mere eller mindre 

 betegnende Særegenheder. 



S. 11. Skiferspathgangenes Spalter er af en mere sammenhæn- 

 gende konstant Mægtighed, der i det Hele ogsaa er større end ved 

 de sølvf ørende Gange; de splittes vistnok ved Forgreninger hgesom 

 disse, men de har ikke de mange Sidespring ind i Sidestenen. 



S. 12. Skiferspath-Gangene liar (flere af disse) et ringe Fald 45° 

 og derunder. 



S. 13. Skiferspatgangene er mere ensformige af Sammensætning 

 og har færre Gangmineralier. Hvid Skiferspatli med noget, men 

 meget mindre Kvarts, danner de egentlige Gangmineraher sammen 

 med Svovlkis i meget større Mængde og mere almindelig udbredt 

 end i de ældre (sølvf ørende) Gange ; dertil kommer endnu Zinkblende 

 som en sjeldnere Bestanddel. 



Kul under den ene eller den anden Form hører ikke hjemme 

 lier og heller ikke Sølv. Druserum er her meget hyppigere, og Kal- 

 ken er der udkrystalliseret, foruden som Skiferspath, i korte Søiler 

 med Rhomboederflader paa Enderne, dels som hvide ugjennemsigtige 

 og dels som temmelig farveløse, mere eller mindre klare Krystaller. 

 Forøvrigt er Gangmassen løs, og Svovlkisen findes ofte som fuldt 

 udviklede smaa Krystaller adspredte i den. I gamle Gruberum er 

 Svovlkisen ofte dekomponeret, og den hele Gangmasse taber derved 

 sin Sammenhæng, saa at den lettelig opsmuldres. De yngre Gange 

 bestaar undertiden ogsaa for en stor Del af opløst fint fordelt Berg 

 (Lattengang, Leergang). Bergmandens Udtryk «styg Gang> passer 

 bedst for Skiferspathgangene. 



S. 15. Kalkgangene i Modums Koboltbaand synes at maatte 

 henføres til de yngre Gange, 



S. 9. Den heromhandlede Gruppe af sølvførende Gange har 

 omtrent samme Karakter, som de kongsbergske Gange i Almindelig- 

 hed. De udfylder Spalter af ringe og forholdsvis meget varierende 

 Mægtighed. En samlet hel Spalte paa 2 — 6 Tommer er en Mægtig- 

 hed, som kun undtagelsesvis overskrides; efter Faldretningen kan 

 den holde sig nogenlunde stadig gjennem forholdsvis store Høider, 

 men især efter Strøgretningen indkniber den meget snart. De saa- 

 ledes efter Faldretningen udstrakte mægtigere Partier eller Afdelin- 

 ger af Spalterne forenes ved en eller nogle Spalter af en ganske ringe, 

 nemlig nogle faa eller kun en eneste Linies Mægtighed (Gangen for- 

 drummer sig); stykkevis har man ogsaa lukkede Spalter, der ikke 

 har giv et Rum for nogen Gangmasse (tørre Drummer). Det er al- 

 mindeligt, at Spalterne, som ved Gange i Almindelighed finder Sted, 

 baade efter Faldet og Strøget splittes ad i Grene, som enten forenes 

 igjen eller vedblive at gaa hver sin Retning; her (ved Vinoren) ere 



