32 Harald Hansteen. 



de derhos ledsagede af uregelmæssige og tynde Sidespring, som 

 sætter Ind i Sidestenen til 1 Favn Afstand og derover fra den egent- 

 lige Gang og fortaber sig der; og dette synes fornemmelig at være 

 Tilfældet, hvor Gangene er mægtige og rige paa Sølv. 



S. II. Det er ikke usandsynligt, som ogsaa af Hjortdahl an- 

 tydet, at de sølvførende Gange ved Kongsberg i Regelen ialfald ikke 

 sætte langt udenfor Fahlbaandzonerne ; selv indenfor disse Zoner vil 

 det ofte være umuligt med Bestemthed at paavise, at Gangene som 

 efter deres Beliggenhed skulde høre sammen, ogsaa virkelig tilhører 

 en sammenhængende Gangspalte. 



S. 12. — — maa det ansees tvivlsomt, om de enkelte Gange, 

 som stryger over fra det ene Faldbaand til det andet, er at henføre 

 til den ældre eller sølvførende Gangformation. Med Hensyn til Gang- 

 massen i det Hele har hver af Gangformationerne saameget sin 

 seregne Karakter, at det i de fleste Tilfælde alene ved Hjælp deraf 

 skulde kunne afgjøres, hvorhen de er at henføre. Vinorens sølv- 

 førende Gange er ogsaa i denne Henseende ikke væsentlig forskjellig 

 fra de kongsbergske Ertsgange i Almindelighed : Kalkspath og ofte 

 ogsaa Tungspath med mere eller mindre Kvarts (i andre Dele af 

 Distriktet kommer hertil Flusspath i endel Gange) danne de egentlige 

 Gangmineralier sammen med mindre Mængder Zinkblende og Bly- 

 glands, Svovlkis, ustadig forekommende Arsenikkis og af og til lidt 

 Kobberkis, dertil kommer gedigent Sølv og Svovlsølv samt Kul som 

 Anthracit og jordagtig; denne sidste Bestanddel er ikke den mindst 

 betegnende, den mangler neppe i nogen af disse Gange og giver sig 

 tilkjende, om ikke som rent udskilt Kul, saa ialfald derved, at Kalk 

 og Tungspath er mørke af Farve og bituminöse. De næA^nte Gang- 

 mineralier og endnu en hel Del flere, hvis man tager Hensyn til 

 enkelte sjeldnere forekommende, og forsaavidt har Gangene i det 

 hele Ertsdistrikt for Øie, udgjøre en Gangmasse med en i en og 

 samme Gang betydelig varierende Sammensætning, og som med de 

 metallisk glindsende og forskjelligt farvede Sulf ureter, og med sin 

 Blanding af lyse og mere mørkfarvede Mineralier i frisk Brud, be- 

 tegnes ganske vel med Bergmandens Udtryk «smuk Gang» ogsaa der, 

 hvor Sølv ikke forekommer. Druserum forekommer vel ikke ganske 

 sjelden, men heller ikke saa særdeles hyppig, og Gangmassens al- 

 mindelige Struktur er masseformig og krystallinsk körnig fast og 

 tæt; Sammenhængen med Sidestenen stærk, ofte mindre let at af- 

 bryde end Sidestenens egen Masse, og Sidestenen er ofte i flere 

 Tommers Afstand impregneret med endel af Gangmassens Kalk og 

 bruser med Syrer. 



