Sølvforekomster i Kongsbergfjeldet. 37 



Placls anvises for de Sandstone og Conglomerate!-, som jeg tidligere, 

 da de ikke endnu knnde fuldt ndskilles paa Kartet, men kun antydes 

 i Profilerne, har indført under Navn af Conglomérat og Sandstens- 

 rækken, en Indleining i Trondhjemsfeltet. Disse kjendes altsaa nu 

 i større Udstrækning som den midlere Afdeling. 



S. 3. Afdelingerne kan samles saaledes under disse Navne. 



Gulaskifer omfattende ogsaa Kværnstensdraget, yngre Afdeling. 



Størens Lersten og Skifer, midlere Afdeling. 



Konglomerat og Sandstenrækken (med siluriske Forsteninger). 



Røros og Trondhjemskifer, ældre Afdeling. 



S. 51. Længst nord i Trondhjems Stift optræder atter det under 

 ïrondhjemsfeltets 3 de Af delinger liggende store Kvartsfjeld, som efter 

 hvad der nu vides om Trondhjemsf eltet uden Tvivl ekvivalerer med 

 det centrale Norges Etage 1, til hvis petrographiske Charakter det 

 ogsaa svarer. 



S. 70. Eruptiver nes Forhold til Ertserne. 



S. 7*2. Naar man befragter den centrale Del af Kartet over 

 Trondhjemsf eltet, falder nogle større Eruptivmasser i Øinene mellem 

 mange mindre, som slutter sig til dem. De større er: 



A. Ørklas Granit. 



B. Heidalens, Vasfjeldets samt Strandbyfjelds Gabbro og 

 Grønsten. 



C. Fongens og Mælshognas, Hyllingens, Øiungens Gabbro. 



D. Igelfjelds Grønsten. 



E. Singsaas Granit, 



(Om hver af disse Lagstillinger bemærkes paa sit Sted, at de 

 «styrer i sine Grændser alle Lagstillinger omkring», og «at Ertsaarer 

 ordner sig til nær Gi-ændsen»). 



S. 74. — — Disse Eruptivernes Linier, som tillige er de 

 styrende Linier for Lagstillingerne omkring i deres Nærhed, ud- 

 peger de Pletter og Strækninger, hvor Ertsaarer findes og navnlig 

 ligesom indstukne i Lagrækkerne, medens hine samme store (Afde- 

 lingers) Lagsystemernes Grændser i sit øvrige Løb er andre end disse 

 Linier. Heraf fremgaar en Forbindelse mellem Eruptiverne og Erts- 

 aarerne paa disse Steder. En lagttager stiller sig nødvendigvis her 

 først det Spørgsmaal, om maaske den Forbindelse, der ikke kan 

 nægtes, kun skulde være tilsyneladende eller indirekte, idet allerede 

 før forhendenværende «Ertsleier» (efter den ældre Anskuelse) skulde 

 blot være bragte tilsyne i de brudte Lag omkring Eruptiverne. I 

 dette Tilfælde maatte de samme Ertsleier kjendes regelmæssigt mel- 

 lem Lagene, hvor de samme Afdelinger optræder. Dette finder ikke 

 Sted. ITndersøgelsen viser altsaa med større og større Sikkerhed, 

 idet den rykker frem og naar ud over Strækningerne, at Forbindelsen 

 ikke blot er indirekte. 



