40 Harald Hansteen. 



Skiktningsgangcn selv fører Erts her og der ved Overskjæringerne 

 med andre Gange — indtil 1 Ltr. eller to fra disse — , saaledes har 

 ogsaa selve Lattenbaandet ført Sølv indtil et Par Ltr.s Afstand fra 

 Kongens Grubes Hovedgang. Om det forøvrigt er Skiktningsgangen, 

 der har øvet en saadan sølvgivende «Indflydelse» paa de øst — vestlige 

 Gange, eller om det er en ren Tilfældighed, at den er kommet netop 

 der, hvor den er, vides ikke; man skulde næsten tro det sidste. 



Om Ertsens Fordeling paa Gangene udtaler R. Stalils- 



herg : 



Den Mening, at der indenfor Fahl- eller Faldbaandgrændserne i 

 det Store findes flere «ædle» og «uædle» Striber i det Smaa, har jeg 

 faaet fra selve Driften; Karterne vise det, Aarhundreders Erfaring 

 fortæller det. 



Naar man i et vist Dyb med en Feltort fra 0. mod Vest kom- 

 mer ind paa et søl vf ørende Gangparti, derpaa i et sølvtomt og saa 

 atter træffer Sølv, — naar man ved 10 og atter 10 Ltr. dybere at 

 drive nye Orter træffer de samme Ertsbælter med temmelig nøiagtig 

 samme Bredde (0 — V) og samme indbyrdes Afstand, saa der paa 

 Forhaand har kunnet siges, hvilken Uge der vilde komme Sølv i 

 Gangen, saa nødes man til at tro paa, at der her — som saa mange 

 andre Steder — findes Ertskolonner i Gangene, Partier med stor 

 vertikal Udstrækning i Forhold til Bredden. Gjentagende ser man, 

 at Gangforædlingen paa længere Strækning er knyttet til Bjergart- 

 veksel, saa at man f. Eks. i et Gesænk, der følger et Baandskifte, har 

 Sølv i den glimmer-, men ikke i den hornblendeholdige Skifer (eller 

 omvendt) Lakter paa Lakter nedover. Om en saaden Ertssøile har 

 kunnet forfølges helt fra Dagen til Dybet er uvist; men Høiden kan 

 være ganske betydelig. 



