50 Harald Hansteen. 



raindeligvis ikke ere afbyggede efter hele Fahlbaandenes 

 Bredde. 



Langberg 1). Jo, rigere Baandene har været paa 

 Svovlmetaller, desto hyppigere viste i Regelen Sølvmængden 

 sig i de disse oversættende Gange ; dog er herved at mærke, 

 at hvor Kobberkisen i nogen større Masse har konsentreret 

 sig, have Gangene været mindre sølvholdige. Det bliver 

 altsaa Svovljernet, som fortjener al Opmærksomhed. 



Kjerulf og D a h 1 1 2). Der kan ikke paavises noget 

 bestemt Kvantitetsforhold mellem Kismængden i Fahlbaan- 

 dene og Gangenes Sølv. Paafaldende er det, at der i Haand- 

 stykker af Baand fra Thorbjøns orten findes mange aldeles 

 kisfrie fra Steder i Orten, hvor den har været mest sølv- 

 førende. 



Kj e r ul f -*), Hvad Erfaring- derimod med Bestemthed 

 har lært os, det er, at Gangfladerne ere sølvførende, saa hist 

 saa her, iudenfor saadanne Zoner, som Fahlbaandene aftegne 

 paa Overfladen. ^) Der vides hidtil ingen mineralogisk 

 Karakter, som bliver at angive som betegnende for de ædle 

 Baand eller Ertsbaand paa den ene eller for de ufyndige 

 eller døve Baand paa den anden Side (alt indenfor Hoved- 

 fahlbaandet). 



H j o r t d a h 1 ■''), Efter de paa Kongsberg gjennem lange 

 Tider herskende Theorier om Ertsbaand, har man tænkt sig- 

 et Kvartsbaand strygende langs underberget fra N. til S. 

 og' Guldholdigheden knyttet til dette Baands Krydsning med 

 Gangene; men da maatte jo alle underbergets Gruber have 

 været guldholdige. 



1) 1. c. S. 110. '^) Kongsberg Ertsdistr. S. 203. •"') og *) Kommiss. 

 af 1865, S. 28 og 29. ^) Om Underberget ved Kongsberg S. 41. 



