8ølvl:orekomstei' i Kongsbergfjeldet. 53 



sidste Commission. Denne Erfaring er ganske ny og aldeles 

 ukjendt for de ældre Berg-mænd. Det staar imidlertid ikke 

 til at nægte, at saadan Vexlen nu to Gange har fandet 

 Sted mellem Armengrube og Kongens Grube. 



Th. Kjerulf udtaler i «om Ï. hjems Stifts Geologi» [Mg. 

 f. N.i). Bind 21, H. 12 1875] angaaende Kisene i dette Felt 

 — paa lignende Maade som han sammen med T. Dahl — 

 i om Kgbg.'s Ertsfelt» 1860 — udtalte sig om Fahlbaandene 

 ved Kongsberg; han siger nemlig med Bestemthed, at 

 Kisen, som impregnerer visse Strøg- af disse Skifere, følge 

 Eruptionerne, at der er direkte Forbindelse mellem Eruption 

 og Kisimpregnation, som ikke følger Skifernes Strøg, men 

 gjennemsætte disse uden Hensyn til Alder og geologisk 

 Horisont, — at de ikke ere Leier og ikke kunne kaldes 

 Gange; han kalder dem Ertsaarer; imidlertid nævner han 

 ikke Pahlbaand. 



Om Gangenes StruMur, Mægtighed, Udstrækning og Rum- 

 forhold i Almindeliglied. 



Direktør Henckel^). I Hornblendeskifer er Gangene 

 skarpest begrændsede, i Talkskifer, som dog sjelden fore- 

 kommer, ere de derimod mest blandede med Sidestenen. 



Hausmann-). Føre kun Gangart, blir mægtigere, 

 saasnart de træde ind i reen Glimmerskifer eller Horn- 

 blendeskifer. 



D a u b r é e 2), Saasnart Gangene træde udenfor Fahl- 

 baandene, vise de sig opfyldte med stenet Gangart. Fast 

 overalt gaar Gangene efterhaanden over i de omgivende 

 Bergarter, som undertiden føre Sølv indtil 2 Meter fra 



1) Langberg 1. c. S. 154. ^) 1. c. S. 16. ^) 1. c. 44. 



