Sølvforekomster i Kongsbergfj eldet. 55 



spathgangene: ^) De ere 1, undertiden 2, ja endog 

 4 Fod mægtige; ^) af en mere sammenhængende constant 

 Mægtighed, der i det Hele er større end ved de sølvf ørende; 

 de splittes vistnok ved Forgreninger ligesom disse, men de 

 have ikke de mange Sidespring ind i Sidestenen, som i denne 

 fortabe sig i Nærheden af Gangene. -) Skiferspathgangene 

 have ofte et ringere Fald 45^ og derunder. ^) Skiferspath- 

 gangene have hyppigere Druserum, holde ofte Kise, forvittre 

 let, hele Gangmassen er løs, smuldrer og taber sin Sammen- 

 hæng. De sølvførende Ganges Mægtighed ^) er forholdsvis 

 liden og varierende; '") 2 — 6 Tommer overskrides sjelden; 

 '') Gangmassens almindelige Struktur er masseformig og 

 krystallinsk körnig, fast og tæt; Sammenhængen med Side- 

 stenen stærk og ofte mindre let at afbryde end Sidestenens 

 egen Masse. Sidestenen er ofte i flere Tommers Afstand 

 impregneret med Kalk og- bruser med Syrer. De mægtigere 

 Partier eller Afdelinger af Gangspalterne forenes ved en 

 eller nogle Spalter af en ganske ringe, nemlig nogle faa 

 eller en eneste Linies Mægtighed (Gangen fordrummer sig); 

 stykkevis har man ogsaa lukkede Spalter, der ikke have 

 givet Rum for nogen Gangmasse (tørre Drummer). Gangene 

 splittes ad i Grene, som enten forenes eller vedblive at gaa 

 hver sin Retning. Ved Vinoren er de derhos ledsagede af 

 uregelmæssige tynde Sidespring, som sætte ind i Sidestenen 

 til I Favns Afstand og derover fra den egentlige Gang og 

 fortabe sig der. Dette synes fornemmelig at være Tilfælde, 

 hvor Gangene er mægtige og- rig-e paa Sølv. 



^) og 2) Gangform ved Kgbg. S. 6 og 11. *) 1. c. S. 12. ^), *), 

 og ^) 1. c. S. 14—9—10—13. 



