Sølvforekomster i Kofigsbergfj eldet. 69 



T h a a r u p S. 143. Naar en efter Baandets Kraft pas- 

 sende Gang tiltager usædvanlig i Mægtighed eller Bredde, 

 formindskes Bergmandens Haab i saa Tilfælde meget. 



Deichmann S. 166. Det er Fallerne eller Fal- 

 baaudene ved dette Værk, som indeslutter den frugtbringende 

 Materie til de rige Ertser og Metaller, — potentialiter eller 

 actualiter, om man saa maa sige — , og som meddeler samme 

 til Gangene igjennem de forbemældte Sletter og Fløts Klyfter 

 og aabne Ridser: De mineralske Vande formaar at opløse 

 saadan Materie og føre den fra Sted til anden. 



Langberg antager, at Sølvdannelsen i Gangene fort- 

 værende forgaar (S. 185). 



S. 168. I Særdeleshed er Blende, Blyglands og Sølv 

 underkastede Flytning (fra Baandene ind i Gangene). Den 

 Kraft, der sætter dem i Bevægelse, har sin Oprindelse fra 

 Contacten mellem Gang og Baand; jo større Contacten er 

 mellem disses Bestanddele, desto virksommere er denne Kraft. 

 Denne Kraft sætter lettest Blyglands og Blende i Bevægelse, 

 derfor viser de sig som «gode Tegn», som Forløbere for 

 Sølvet. — Horngangene og Lersletterne hindrer, hvor de fore- 

 kommer, Kraften i sin Virkning. 



Durocher. Phænomenet kan betragtes som en Contact- 

 Virkning: Metalsulfureterne i Baandene have frembragt en 

 galvanisk Virkning og bestemt Sølvets Udfældningssted, idet 

 Sølvet som Clorur eller Bromur er passeret op gjennem 

 Gangspaltern e. 



N. Mejdell (1853) mener: At disse Kiisansamlinger 

 — iallefald ikke alle — oprindelig kan have dannet sig paa de 

 Steder, hvor de nu forefindes — , at en Concentration, en 

 Flytning gjennem Skifernes Masse maa have fundet Sted. 



1855. finder Mejdell Durochers Forklaring aldeles uan- 

 tagelig paa Grund af Sølvets Forekomstmaade : paa sine 



