10 Eiiibr. Strand. 



i hvilken tid der et par dage var lidt solskin, saa ikke saa 

 gauske faa lepidoptera samledes. 



Den 20de juli tog jeg avsted til S u s e n d a 1 e n. Dette 

 temmelig trange dalføre er ligesom det øvrige av Hatfjeld- 

 dalens prestegjeld bevokset med de frodigste skoge med kun 

 en gaard her og- en der med lange mellemrum. I den øvre 

 eller rettere sag-t sydlige ende av dalen skal den dog være 

 temmelig godt bebygget. Foreløbig toges stasjon paa gaarden 

 Pantdalslien, hvor jeg boede til den 24de og dels sam- 

 lede i nærheden av gaarden, dels paa det et stykke østenfor 

 dalen liggende Pantdalsfjeld (864 m. høit). — Fra 

 Pantdalslien reiste jeg videre opover dalen til gaarden 

 Svenskvold, hvor jeg boede til den 28de. Dalbunden 

 er her noget udvidet og danner flade, noget torre moer, paa 

 hvilke gaardene ligger. Ellers er der paa begge sider av 

 elven de samme evindelige skogene, Paa græsvoldene fløi 

 her en hel del crambider og enkelte andre gode fund 

 av lepidoptera gjordes i de korte oieblikke det var nogen- 

 lunde tørveir. Ellers gjordes derfra ture til Sletfjeldet 

 (844 m. h.) og L i 1 1 e v ar d h ø g d a (796 m.) paa østsiden 

 og Sandskarfjeldet, hvis holeste top er ca. 1300 m, 

 høi, paa vestsiden av dalen. 



Efter den 28de juli at være returneret til Hatfjelddalen, 

 reiste jeg den 31de til gaarden Brenna og derfra efter et 

 par dages forløb tilSkarmodalen, et dalføre, som fra 

 den store indsjø Unkervandets østligste ende strækker 

 sig østover over grænsen og fortsættes langt indover i Sverige. 

 Her boede jeg først paa gaarden B r a 1 1 i og senere paa 

 Nybraaten, der ligger lige ved svenskegrænsen. I de 

 10 dage jeg boede i Skarmodalen, var det værre veir end 

 nogensinde, idet det dels regned og dels sneede hver eneste 

 dag, saa det lepidopterologiske udbytte blev omtrent lig 0. 



