Alkoholstyrken i Vin. 



indskrænke mig til at henvise til min tidligere Beretning. 

 Den der benyttede Tabel til Beregning af vandige Alkohol- 

 opløsning-ers Styrke efter deres Egenvægt ved 15^ rækker 

 ikke mere til, da den kun omfatter Styrker indtil 10 ^/u, 

 medens mange Vines Alkoholstyrke gaar meget høiere. 

 Foråt slippe at gjøre nye Observationer til Udvidelse af 

 den ældre Tabel, har jeg gaaet over til i sin Helhed at 

 benytte den af Russeren Mendelejeif beregnede Tabel, der 

 benyttes ved Alkoholbeskatningen i Tyskland. Ved Hjælp af 

 denne har jeg for det første beregnet Styrken af alle Vin- 

 destillater efter deres Egenvægter og for det andet beregnet 

 Værdien af Konstanten Cg. 



Vedkommende Konstanten C^, der fremgaar af vandige 

 Alkoholopløsningers Styrke i Forbindelse med deres Lys- 

 brydningsevue, kunde det synes rimeligt uden videre at 

 benytte de i min tidligere Beretning [kfr. St. Prp. 89 1895, 

 Side 78] bestemte Værdier. Dette har jeg ikke vovet paa 

 Grund af den overraskende Forskjel, som der viser sig at 

 være mellem Lysbrydningsevnen af Vindestillat og ren 

 Alkoholopløsning af samme Egenvægt. Denne er saa stor, 

 at Alkoholstyrken bestemt ved Spektrometer i Vindestillat 

 og beregnet efter en Tabel over Brydningsforhold gjældende 

 for rene Alkoholopløsninger giver et omkring 0.4 Vægt- 

 procent høiere Resultat end det, som findes ved at beregne 

 en Pyknometerobservation udført paa det samme Vindestillat 

 efter en Tabel over Egenvægt for rene Alkoholopløsninger. 

 Et lignende Forhold om end meget mindre udpræget gjælder 

 for alkoholiske Destillater af 01 [kfr. St. Prp. 89—1895, 

 Side 81. Tab. XV, Spalte V og VIJ. Det her paapegede 

 Faktum viser, at Vindestillater foruden Alkohol og Vand, 

 maa indeholde særdeles mærkbare Mængder af andre Stoife, 

 hvis Indvirkning enten gaar i Retning af at forøge Bryd- 



