Peter Annams Øyen. 



tilstedeværende mørk glimmer. Gneislagenes strøg holder sig 

 her NV— SØ med noget variabelt (40—50*) J_ NØ. Ved 

 Gnldviken den almindelige gneis; men her forekommer tildels 

 større og mindre, snart linseformede snart lagformede indlei- 

 ringer af en mørkere bergart, hvori det tilstedeværende mørke 

 mineral ialfald for endel synes kloritiseret. Rundt Mærranæsset 

 helt ind til Namsos optræder de saaledes vexlende bergarter 

 omtrent paa samme maade; de linseformede masser optræder 

 tildels meget hyppig. Strøget holder sig hele tiden NV— SØ 

 med ± NØ. 



Ved en bestigning af Mold vikfj eld i) fandtes dette at be- 

 ståa af gneis og glimmerskifer. I den høieste top (272) stod 

 en middelskornct, lyserød bergart, der seet i haandstykke giver 

 indtrvk af stribet granit, men som paa grnnd af sin geologiske 

 optræden sandsynligvis rettest bør betragtes som en gneis- 

 bergart. I den lavere top (220) stod en mørk glimmerskifer 

 (mørk glimmer og lys kvarts), hvori der ganske sparsomt fore- 

 kom indtil tre millimeter store korn af en mørk noget rødlig "i 

 utydelige granatoedre nd vikl et granat. I nordøstlig retning 

 der synes at falde sammen med den utydelig fremtrædende 

 strøgretning, findes i denne glimmerskifer snart linseformede 

 snart mere skiveformet udtrukne indledninger af lys kvarts. 

 Størrelsen af disse indleiringer kan være meget forskjellig. 

 Nogen skarp grænse mellem den høieste tops gneis og den 

 lavere tops glimmerskifer findes neppe. 



Langs østsiden af Gyltefjorden (Fosnes) fra Tingstaden til 

 Galtenæsset staar en lys-rødlig gneis (hovcdsagelig vandklar 

 kvarts og rødlig feldspat, mere sparsomst lys kvarts og ilys 

 feldspat; af mørke mineraler findes mørk glimmer (biotit) og et 

 andet mørkt, delvis omvandlet mineral, sandsynligvis kloriti- 

 seret hornblende). T strøg og fald viser gneisen sig ofte meget 

 uregelmæssig paa denne strækning. Linse- og kageformede 



1) Poldenstjordens sydside» reklaiigelkarl „Fosnes". 



