Peter Amiæus Øyen. 



i klnmpformede masser ligesom og;saa svovlkis, der paa siue 

 steder er omgivet af en krans jernhydroxyd, Fe(OH)(;. Berg- 

 arten maa nærmest betegnes som en omvandlet diorit. 



Ved dampskibsstoppestedet Hestviken liar man en inte- 

 ressant botndannelse — tre botner med skovklædt bnnd helt 

 ned til havkanten; de vender mod nord paa nordsiden af 

 fjeldet Galten. Den midterste af dem er den mest typiske. 



Den indre ende afOplof jorden i) ndgjor ogsaa en meget inte- 

 ressant l)otndaunnelse, hvoraf fig. I giver en ganske skematisk 

 fremstilling. Som det fremgaar af skissen vender her samt- 

 lige tre botner mod vest. Den nordligste og tillige største 

 ndmerker sig ved de to opstikkende partier, der gjenkalder i 

 erindringen de velkjendte «heste* i nntidens botner. Det øst- 

 ligste af disse er en mindre, montonneret knppe, medens det 

 vestligste er en knppeformet o. Den mindste, midterste 

 botn har et noget mere øde udseende end den sydligste noget 

 storre, der er skovklædt og meget pen. 



Ved Kolvereid 2) paa Kolvereid vaagens nordside findes i 

 fjeldmassen et par botnformede fordybninger, som vender sin 

 aabning mod syd. Kolvereidvaageu selv viser sig som en stor 

 botn, der vender mod ost; jeg fik ikke her anledning til" at 

 nndersøge forholdet nærmere, men visse træk synes her at tyde 

 paa, at man saalangt fra at have med en botndannelse at 

 gjore tvertimod har for sig en dalspærrende morænedannelse. 



Fra Foldenfjordens indre ende foretoges en ekskursion op 

 til Aunevandet. Denne indso ligger 12 m. over havet; men 

 foran den ligger svære grnsmasser, der ifølge sin hele karakter 

 ikke kan tydes som andet end dalspærrende moræne, der taarner 

 sig op til en lioide af omtrent 70 m. over havet, Gjemiem 

 denne masse har da elven gravet sig et dybt leie. Det er 

 ikke blot disse svære grusmassers forekomst og ydre udseende, 



^) Eek tangel kart Høilanrlet. 

 2) Eektaiigelkart Leka. 



