10 Peter Anuæus Øyen. 



don samme bergartserie at holde sig, men snart nogct mere 

 kloritskiferagtig snart mere horublendeskiferligneude. Strog- 

 retningcn synes idethele at følge øgruppens nørdøstlige. 



Paa et næs straks nord for Yik stod en rødliggraa, sand-, 

 stenagtig bergart, som ved mikroskopisk undersøgelse viste sig 

 at beståa af: kvarts i overveiende mængde, desuden forholdsvis 

 meget ortoklas, men lidet mikroklin ; desuden findes brun glim- 

 mer, muscovit, kalkspat (.g magnetit; ganske sparsomt fore- 

 kommer titanit, zirkon og apatit. Den maa nærmest betegnes 

 som en arkose. Videre mod nord til Sømnæs har man hær- 

 dede, gneisagtige skifere. 



I omegnen af Sømnæs foretoges en ekskursion sammen 

 med hr proprietær Holst. I Rødberget sydøst for Sømnæs 

 staar en mørk bergart (hornblendesten), og i forbindelse med 

 denne optræder en mindre kuppe (ca. 50 m.) af en graaliggrøn 

 bergart (talkskifer). Ret syd for gaarden staar en mørk bergart 

 (sandsynligvis hornblendeskifer), der benyttes til mursten, og 

 viser sig meget god som saadan, hvor kun de to regel mæssige 

 lithoklassystemer optræder, mindre god derimod, hvor et tredie 

 skraatskjærende kommer til. Hr. Holst meddelte mig, at man 

 i de omgivende myre først havde et lag torv, derpaa træ- 

 stubber og saa igjen torv; under denne kom saa sand og der- 

 paa fast Qeld. 



Trælnæshatten, der besteges fra Sømnæs, synes i sin helhed 

 at beståa af forskjellige varieteter af glimmerskifer. Paa selve 

 toppen stod en lysegraa glimmerskifer med strøg SV - NØ og 

 -•- SØ. Paa toppen fandtes flere meterstore blokke af stribet 

 granit eller gneis, der tildels var udviklet som øiegneis. Med 

 hensyn til disse flytblokkes oprindelige leiested kan intet be- 

 stemt udtales, da de forskjellige bergarters udbredelse i det 

 nordlige Norge ikke er kjendt med den sikkerhed, som er 

 nødvendig for deraf at kunne drage slutninger med hensyn til 

 blokflytningenfi retning. 



