36 Ove Dahl. 



lændernes landgang paa Sjelland bragte dem til skyndsomst at lægge 

 tilbageveien gjennem Gudbrandsdalen. 



Da Horneniann i Drammen fik underretning om, at Kjebeliavn 

 var indesluttet af fienden, besluttede lian at afvente begivenhedernes 

 gang hos Smiths forældre. Endnu samme aar i september foretog dog 

 Smith, efterat hans reiselelskab var vendt tilbage til Danmark, en 

 reise til Øvre Telemarken sammen med Bayer og samlede her især 

 moser og lavarter (Efter Hornemann i Krøyers JSTaturh. Tidsskr. 1. c, 

 og „Fragmentariske Bemærkrninger paa en Eeise i Norge 1807" i 

 Skand Lit. Selsk. Skr. 1807 II, pag. 303—54, Flor: Naturvdsk. Frem- 

 skridt i ISTorge, pag. 31 og 38 (med recensionen i Dansk Lit. Tid. 1818 

 Nr. 4) og Smiths egen plantefortegnelse fra turen, der meddeles nedenfor 

 som et tillæg til hans breve). 



Vaaren 1810 botaniserede han i Tønsbergtrakten, hvor han især 

 samlede moser (se fortegnelsen, der anføres som tillæg til brevet af 

 Wu 1810). I juli samme aar foretog han sammen med DeinboU en 

 botanisk reise fra Skien gjennem Telemarken, over Nummedalsfjeldene 

 til Hallingskarven og grænsefjeldene mod Bergens stift. Tilbagereisen 

 lagdes gjennem Hallingdalen til Drammen (se brevene af 6/9 og Wli 

 1810 og Flor 1. c. pag. 38-.39). 



I 1812 søgte han direktionen for det kgl. selikab for Norges vel 

 om bidrag til en ny botanisk reise i Norge (se Budstikken 1812 nr. 45 

 og 46) Som de egne, han særlig vil undersøge, nævnes den fjeld- 

 strækning, „der danner Grænsen mellem de tvende sydlige Stifter, som 

 begynder i øvre Telemarken og taber sig mod Eomsdalen med alle de 

 omliggende Fjelddale". Ved at tilbringe sommermaanederne her haabede 

 han at kunne forøge den norske flora betydelig. For at undersøge 

 havalgerne ønskede han i høstmaanederne at opholde sig ved hav- 

 kanten, specielt i fjordtrakterne mellem Eomsdalen og Bergen. For- 

 uden alger antager han, at der er mest nyt for videnskaben at finde 

 af moser og lavarter. Iblandt økonomiske gjenstande, han kunde have 

 leilighed til at faa undersøgt paa veien, nævner han fjeldegnenes fæ- 

 drift, da de yppige fjeldbeiter kunde benyttes ei blot til sommergræs- 

 ning, men til vinterfoder. Samme tanke udtaler ogsaa Hornemann i 

 Skand. Litt. Selsk. Skr. 1807. II. pag. 408—9. Desuden kunde ogsaa 

 opmerksomheden haves rettet paa fjeldplanternes dyrkning til fodor- 

 urter og endelig paa ferskvandsfiskerierne. I fysisk henseende nævner 

 han som særlig interessant at fortsætte, saavidt reisens formaal til- 

 lader det, Esmarks og von Buchs barometerobservationer over bjer- 

 genes høidcr, samt foretage plantegeografiske undersøgelsor, ligelodes, 

 om muligt, at undersøge gletscherne paa Folgefonden og flore fjeldo, 

 endelig gjøre en del geognostiske observationer, og stiller tilshit i ud- 

 sigt at kunne forøge selskabets naturaliesamlinger. Da solskabets egne 

 midlor oi var tilstrækkeligo til at bekoste reisen, udvivkodo direktionen 

 efter at liavo indhontot betænkning fra selskabets naturvidonskabolige 

 klasse og ved en bilagt skrivelse fra klassens medlem Flor (af 22 apr. 

 1812); at dor bevilgedes Smith halvdelen af dot l)elob, stort 4000 rdlr.. 



